55 



xande till Epidendnini ocU dessa utgjorde 

 unsfefarliiicn \ aC do da kiinda arter. 



Lange trodtle man, att det var oniojligt 

 att odla dessa Yiixter, hviika tyckas for- 

 dra' localer, som iiro svara att i Orange- 

 rier och i Triidgardar cfterharma. Men 

 sedan man i England i scdnare tider med 

 stor framgang, eluiru med myeket besvar, 

 horjat att odla dem, så hafva Resande i 

 de varma Liinderna fastat en storre upp- 

 marksamhet vid dessa Viixter, upptackt 

 en miingd af arter med de besynnerliga- 

 ste blom-former oeli egande den rikas te 

 larg-prakt. De hafva derfore blifvit till 

 Enqland ofveiskiekade och derstades be- 

 skrifna, och då Linné endast kande 

 ioo:de arter, så kanner man nu omkring 

 3 0oo; hans Slagte Ep id endr am ar deladt 

 i en nuingd af nya Slagten. Lindley 

 har uti sitt verk ofver Orchidéerna re- 

 dan i grupperna Malaxideæ ^ Epidendreæ 

 och Vandeæ beskrifvit otver looo arter, 

 till hvilket antal numera kan bitbgas ett 

 supplement af 5oo arter, och dessutoni 

 innefattar Ophrydeæ sakeiligen 5oo arter. 



Asien, Africa och America ega det 

 storsta antalet af arter, men Europa och 

 A us trallen hysa ett mindre antal. Ju mer 

 man narmar sig till Tropikerna, desto 

 talrikare och skonare blifva arterna, och 

 uti den heta zonen våxa de ej ensamt på 

 jorden utan på Traden, på bvilka de vege- 

 tera oftast på utdoda grenar i fuktiga och 

 tåta skogår, och snart urskiljas genom sin 

 lysande farg-prakt och sin fortraffliga lukt. 



Pt^of. Jflhstromx Jvsher. 1838. ^ 



JS^ 



