Schwann Iror, att Han till folje af 

 sina iakttagelser eifarit, att vid Yin-jiis- 

 ningen liksom vid forruttnelsen ar det ej 

 den atmosphæriska luftens syre, hvilken 

 foranleder jasningen, iitan det ar ett i den 

 atmosphæriska luften inneboende genom 

 varnja forstorbart amne. — lakttagelserna 

 om denna Svanip-bildning aro tvetydiga. 

 i)assen's Dassen har undersokt de rorelser 



'ser om hos bladen , hvilka ej uppkorama genom 

 • ^''•'^f",* bladskaftets ansvallninear ^). Det ar namn- 

 t^. lig^n bekant, att åtskilliga blad, hvilka 

 visa egna rorelser, få ansvallningar vid ba- 

 sen, men att afven andra, hvilka sakna 

 dessa ansvallningar, framstalla egna rorel- 

 ser, och dessa sednare har Forf. under- 

 sokt. Dessa blad forandra sin naturliga 

 stallning omsom på en dag omsom på 

 langre tid. Forf. afliigsnade grenar af 

 • Trad och flera andra Våxter utur sin na- 

 turliga stallning, ocli band dem på det 

 satt vid stammen, att de hangde nedåt; 

 efter några dagar ulbiedde de sig, så att 

 bladens ofra yta å nyo vandes uppåt. — 

 Forf. undersokte orsaken, hvilken igenom 

 grenarnas rorelse foranledes. Han fann, 

 att de grenar, hvilkas blad voro afplockade, 

 bibehollo sin onaturliga stallning, så att 

 bladen kunna anses att vara orsaken till 

 grenarnas rorelse. Sedermera anstalldes 

 forsok for att narmare låra kanna mecha- 

 nismen vid bladens rorelse, om blad-nerf- 

 verna dervid voro activa eller passiva, och 

 Han erhoU foljande resultat: j:o Att blad 



'') Tiidschrift voor Natiiiivlijke Geschiedenis en 

 Physiol. 1837. IV. I (Sc 1. pp. 100 — 1 3 1. 



