66 RESA MELLAN SDRA 



om icke just s alldeles lika frmmande lr sjelf- 

 va landet och dess klimat, tminstone ett slags 

 frmlingar tillhopa fr staden och dess gator, 

 ehuru de fr ofrigt i allt annat voro s skilda 

 frn hvarandra, som de olika yrken, af h vilka 

 de voro representanter. Den ena af dessa grup- 

 per var en hop negrer, h vilka, kldda i grofva 

 linne-skjortor, och underklder af samma tyg, 

 samt hga, coniska halmhattar med breda, hori- 

 zontela hord, hade livar och en sin, af vidjor fl- 

 tade pse p ryggen, som, nu tom, vittnade om, 

 att de redan fryttrat de i den burna grnsaker- 

 na frn landet, eller alt dess brare voro slaf- 

 var frn ngon nrliggande plantage, h vilka nu 

 njto af den, ngon gng dem gifna tilltelsen att 

 inkomma till staden, fr att slja afkastningarna 

 af sina sm, dem uppltna jordbitar, och med 

 detsamma begagnade tillfllet att f bese staden. 

 De voro ocks nu frsamlade utanfr det stora 

 fnstret af en prlande kpmansbod, barnsligt 

 begapande de mnga grant uppstaplade varorna 

 p andra sidan glaset, och, under grimacerade 

 gesticulationer, yttrande sin glada frundran t 

 hvarandra, d deras enfaldiga uppmrksamhet 

 vndes t motsatt hll, genom den ridande lands- 

 mans hgljudda soliloquium. Deras nyfikna blic- 

 kar drjde emellertid icke lnge p honom, an- 

 tingen derfre att de funno en angenmare sys- 

 selsttning i granltens betraktande bakom dem, 

 eller ock derfre, att deras ron uppfattat ngot 

 af karens tal, som fr lifligt pminte dem om 



