130 HESA MELLAN SDRA 



Del var sent p eftermiddagen och solen 

 hade redan nrmat sig s mycket vestra hori- 

 zonten, alt dess strlar nu hrjade intrnga mel- 

 lan relingen och undra kanten af de lgre seg- 

 len, och p delta Stt upplyste dcket, h vilket 

 annars varit fr det mesta beskuggad t af dessa 

 segel. Vinden kom friskt blsande frn sydost, 

 eller ngot aklerligare n tvrs in p fartyget, 

 som, makligt rullande emellan de mttliga vgor 

 den uppreste, hade nstan alla sina segel tillsat- 

 ta, och med lsa boglinor och utslppta skot, 

 liksom under en ledig nonchalance, lt sig fram- 

 fras fver tta mil i timmen. Den bestndiga 

 massan af skum, som under ett jemt forssande 

 buller framvltrades fr bogen, kades och min- 

 skades allt efter som denne del af skeppskrop- 

 pen sakta snktes eller lyftes af de upphinnande 

 vgorna, och snderskrs derunder idkeligen af 

 frstfven, i tvenne lnga och smala drifvor, 

 som, fljande hvar sin sida af fartyget, slutligen, 

 tillika med det af otaliga sm hvirflar och bldd- 

 ror bestende klvattnet, formerade trenne pa- 

 rallela linier, h vilka fr en lngre tid marquera- 

 de skeppets vg genom vattnet. Med undantag 

 af ett och annat ltt stnk, som ibland yrde f- 

 ver lowarts-bogen in p backen vid ngon ovan- 

 ligt djup dufning af frskeppet, och som snart 

 upptorkade igen, syntes ingen vattendroppa p 

 det torra dcket, hvilket i snygghet och hvithet 

 kunde tfla med ett renskuradt salsgolf. En mngd 

 af passagerare syntes ocks nu, promenerade ef- 



