OCH NORRA AMERIKA. 121 



ter h varandra fram och tillbaka, p detsamma, 

 h varibland de flesta voro stadda i ett allmnt, 

 och, som det tycktes, af de tla skrattsalfvorna , 

 muntert samtal med h varandra, och ngra an- 

 dra deremot, mindre hgljudt och mera allvar- 

 samt, fortsatte sina jemna slag lngst akter ut, 

 synbarligen mindre inbegripne i ngon under- 

 hllande konversation, n observerande vderle- 

 ken och gifvande h varandra tillknna sina tankar 

 derom. Dessa sednares gng strdes ocks ibland, 

 antingen af de halter som gjordes, fr att mera 

 beqvmt kunna betrakta den del af himmelen, 

 frn h vilken vinden kom, eller ock af de afvik- 

 ningar frn promenaden, som gjordes ned till re- 

 lingen i l, for att under den utfirade bommen 

 kunna mera beqvmt observera solnedgngen, el- 

 ler rttare den nord-vestra delen af himmelen, 

 b vilken nu brjade antaga ett hotande utseende. 

 En mngd ltta strmoln, hvilka af vinden 

 blifvit drifna till nyssnmde del af horizonteu, 

 hade nu p ngon tid brjat hr samla sig, och, 

 liksom af ngon motande kraft hopade p hvar- 

 andra, begynte de uppstappla sig mera konden- 

 cerade, och formerade sig snart i en svartgr 

 molnmassa, som, tung och hotande, brjade ut- 

 sprida sig emellan horizonteu och deri nedgen- 

 de solen. Denne ter, som redan antagit ett 

 blekrdt utseende, snkte sig allt mattare och 

 blekare ned mot den ojemna kanten af det mr- 

 ka molnet, till dess den slutligen frsvann bak- 

 om detsamma, och kunde nu endast spras p 



