I2/j RESA MELLAN SDRA 



genting farligt, och att vi blott finge en lilcn 

 blst frn ell annat hall , som snart gick fver. 

 Han tillade emellertid, under det han vnde sig 

 t fruntimren, som sutto p soffan vid kappen, 

 att det kanske vore bttre om de, som icke vore 

 desto mera roade af att betrakta ovdrets utbrott, 

 gingo ner i kajuten under tiden, der de voro 

 mindre generade af manvern. Denna an maning 

 tlyddes ocks, af s vl alla fruntimren och bar- 

 nen, som fven af en del af de manliga passa- 

 gerarna, af hvilka sednare likvl en och annan 

 med sitt oskra drjande p dck och i kajut- 

 gngen tycktes vara i rdd villrdighet, om han 

 borde bli uppe eller nere, under den fruktade 

 katastrofen. 



Under tiden hade den emellan norr och 

 vester liggande del af himmelen betydligt frn- 

 drat sig, s att, i stllet fr ett tjockt, tungt 

 moln, s-d^ man nu endast en mngd tunna, lt- 

 ta skyar, hvilka kommo jagande emot oss med 

 en fart, som skulle de vilja tfla om att frst 

 hinna fram. nnu kndes emellertid ingen skill- 

 nad i vderleken om bord, utan den ljumma 

 syd-ost- vinden blste nstan lika friskt och fyll- 

 de jemt det enda seglet, som var tillsatt; s att 

 skonerten sakta och tyst skred, fram genom bl- 

 jorna, liksom under motvillig frundran of ver att 

 nu finna sig vnd emot dem. En djup tystnad 

 rdde inom relingarna, ty bde besttningen och 

 passagerarna stodo under en stum vntan p ov- 

 drets utbrott, liksom fastnaglade p sina platser, 



