OCH NORRA AMERIKA. 12"] 



hunno de ndtligen med sina bleka, frfrade an- 

 sigten fver kappen, just som fartyget hade brjat 

 uppresa sig igen; och, sedan de frst fvertygat sig 

 om att fartyget icke lg alldeles under vattnet, 

 brjade de med sina vilda blickar efterse, om 

 det nnu funnes ngra menniskor qvar p dck. 

 D de af ven hrom blifvit fver tygade, och dess- 

 utom af de mnga t dem leende ansigtena fun- 

 no, att hr vl icke vore mera ngon frga om 

 att g till botten, s repade de snart mod och 

 uppkommo p dcket, smniugom efterfljda af 

 de flesta kort frut nedgngna passagerarne, hvil- 

 ka, frskrade om att det vrsta nu var fver, 

 ter vgade sig upp, fr att med den glada tal- 

 trngdhet, som alltid tfljer en lyckligt fver- 

 stnden fara, meddela hvarandra sina knslor och 

 belgenhet under fverhalningen. 



Ehuru de flesta af vrt resande sllskap p 

 detta stt gratulerade sig, att hafva undsluppit 

 en, i alla fall ondigt fruktad, kantring, hade 

 de vl nd varit mindre frikostiga p sina gla- 

 da utgjutelser, om de vetat hvad som terstod 

 dem, eller att denne frfrlige by, i stllet fr 

 att, efter Kaptenens uppmuntrande utsago, vara 

 en hastig vindsfrndring, ej var annat n en f- 

 relpare till en svr storm. Oaktad t vi nu, ln- 

 sande undan densamme, icke knde den s myc- 

 ket, d den tjutande blsten kom rtt akter ifrn, 

 och nnu icke kunnat upprra sjn nog mycket, 

 fr att gra fartygets rrelser svra, s kunde 

 nd hvar och en, som icke gjorde sin frsta sj- 



