OCH NORRA AMERIKA. l5 



ma vara hvem det vill, s r jag icke road af 

 hans sllskap." 



"De ro redan klara , Herr Kapten ! Hur' 

 mnga streck skola vi falla?" frgade Styrman, 

 som redan fattat i drillhjulet. 



"h stopp med det s lnge! Vi hafva icke 

 s hrottom nnu. Lt henne ligga samma, kurs 

 s lnge dagen skiner. Kunna vi styra ett hlft 

 streck hgre, s r det s mycket bttre, till 

 dess solen kommit vl under horizonten. Loff! 

 LofT! till dess liket lefver p storseglet!" 



"Loff r det!" upprepade matrosen vid r- 

 ret, under det han vred drillhjulet en spak t 

 vens ter. 



"Vl det! Sttt s! Se s, nu r det 

 tid att hlla en liten examen. Styrman! Hvil- 

 ka ha eftermiddags-vakten?" 



"Styrblingarne, Herr Kapten!" 



"Hvem har haft utkik ifrn tta glas?" 



I stllet fr att svara , gick nu Styrman 

 fram p backen, for att f reda hrp. Emel- 

 lertid f vi underrtta om att, ehuru vl det 

 om bord p ett rlogs-skepp, och i synnerhet 

 under krigstid, r en sak af betydlig vigt att 

 hlla en god utkik p toppen, s r denna i 

 mnga hnseenden nyttiga frsigtighet oftast ur- 

 aktlten p copvardiskepp. Vr Kapten, som 

 var, hvad man kallar, en gammal kta sjhund, 

 hade emedlertid s ofta funnit nyttan af denna 

 post, att han sllan seglade utan en man p fr- 

 mrssrn, aldraminst d han, som nu, fruktade 



