OCH NORRA AMERIKA. 23 



de ofver relingen och betraktande de mnga sm 

 eldklot, som rullade lngs med sidan. 



"Hvad det nd r lustigt" yttrade den 

 ene med en ung rst "att flyga stad s 

 hr: och hvad det matte vara roligt att vara sj- 

 man p ett fartyg, der man slipper passa upp 

 en strng Kapten." 



"Eller stndigt vara utsatt fr frargelse och 

 vrre, om man icke efterkommer alla dessa mn- 

 da nycker" infll den andre med en grfre 

 stmma "Hvad tror Ni, till exempel, han gr 

 med mig i morgon, fr det jag icke hll riktig 

 utkik p eftermiddagsvakten, och frr varskodde 

 den skra menskade Bidivindaren akter ut, allra-? 

 helst om han fr ngon ledsamhet af honom?" 



"Jag hoppas ni icke skall ha ngon olgen- 

 het deraf; ty om det gr derhn, s sger jag, 

 att det var mitt fel. Men hvad ledsamheter kan 

 vl Kaptenen f, som Ni sger, hr af. Vi hlla 

 ju af nu, och skonerten fortstter ju sin gamla 

 cours bidevind?" 



"Ja, gr han det, s r allt bra. Men der- 

 p kan ingen vara s sker, ehuru Kaptenen var 

 slipad nog, fr att kanhnda narra honom. Hur 

 det gr, s r jag beredd att iemna skutan vid 

 frsta tillflle, ty jag r lika njd med att p 

 detta stt allt jemt hafva att frukta Engelsk fn- 

 genskap utom bords och en djefvul till Kapten 

 inom bords, som jemt monkar, och knappt lem- 

 nar folk s mycken ledighet, att man kan lap- 

 pa ett par byxor/' 



