OC^H NORRA AMERIKA. 2J 



ngot frndrats, sedan han vid midnatten lem- 

 nade dcket. Vid ett glas, eller klockan half 

 fem, tycktes lik vi brisen vilja ka sig, ty hon 

 gjorde nu p loggen sju och tre qvart mil, f- 

 vensom ett matt, knappast mrkbart ljustecken 

 brjade visa sig p stra horizonten, men nnu 

 icke mktig nog, att frdela det mrker, som fr- 

 enade himmel och haf. 



Kort hrefter, fick kajutvakten, som var i 

 bagbords vakt, befallning att tnda en lanterna, 

 fr att purra Kaptenen, hvilken, oaktadt han tro- 

 ligen kunde vcka sig sjelf vid hvad tid som 

 helst, eller tminstone icke behfde vckas af 

 andra p den vanliga tiden om morgonen, nd 

 alltid tycktes sofva ganska hrdt, d man kom 

 ner fr att purra honom. Det var ocks icke 

 frr n efter flera ruskningar i armen, och lika 

 mnga temligen hga utrop: "ett glas Herr Kap- 

 ten/' som han vnde sig om och under en hg- 

 ljudd gspning frgade: 



"Huru r vdret der uppe?" 



"Vackert, Herr Kapten V 



"Hvad fart gr hon?" 



"Sju och treqvart fr ett glas, Herr Kapten!" 



"Aha hon har friskat p morgonqvisten , 

 mrker jag. Godt , John , tag hit ett mor- 

 gonpill." 



Under det Kaptenen hade brjat stiga ur 

 koijen, hade gossen satt lanternan p kajutbordet 

 och ppnat den s kallade "pillerburken," hvil- 

 ken icke var ngot annat n en stor tobaksdosa, 



