3o R E S A IY1 B L T, A M S 6 I) R A 



don kunde upptcka ngot s litet freml. 

 "Emellertid, fastn vi nd vndigt bra se ho- 

 nom frr n han oss, s vida vi ro inom kikare 

 hll, d han ligger mellan oss och solen, s r 

 det icke frmycket att vara frsigtig, och vi sko- 

 la derfre icke drja lnge med att purra ut, 

 fr att berga vr granlt uppe i vdret, och 

 derigenom gra oss nnu ngra mil osynligare." 



"Ay ay! skola vi brja genast plocka 

 ner? Vi kunna gerna berga vra bofven bra in- 

 segel och braml-segel med vakten." 



"Nej, stopp der!" afbrt Kaptenen 

 "nnu r det icke s brttom. Detta sina plock 

 hjelper oss nd ett par mil i timmen med den- 

 na brisen; hvilket icke r att frakta. Vi skola 

 lta solen morgna sig litet frst, ty nnu ligger 

 hon fr djupt nerbddad fr att vara oss farlig. 

 Lt dem hellre sticka upp store hals, s f vi 

 bttre vind i focken; och lt dem klappa en tal- 

 ja p frmrsskot i lowai t, samt skota det dikt fr." 



Med ett, "skall bli Kapten!" frfogade sig 

 Styrmannen fr ut, fr att efterkomma befallnin- 

 gen. Emellertid slog klockan fem, och sedan 

 matroserna vl slutat arbetet med seglen, samt 

 Styrmannen loggat fr tv glas, var den delen 

 af horizonten, som lg akter och p sida af far- 

 tyget, s till-ljusnad, att man med tillhjelp af en 

 god kikare borde, tminstone frn toppen, kun- 

 na upptcka om det fanns ngon seglare derp. 

 Sedan Kaptenen derfre en stund ffngt spejat 

 t detta hll, lemnade han kikaren till Styrman- 



