32 HES AN MELLAN SDRA 



Jing, fr att med gonen fvertyga sig om en 

 sak, hvilken han vl anade, men nd tyckte 

 vara nstan omjlig. 



I den dunkla morgongryningen i l om 

 skeppet, och endast ngra kabellngder frn det- 

 samma, framskimrade nu, spklikt fr den fr- 

 vnade Kaptenens blickar, den gra gestalten af 

 ett tvmasta t fartyg, som lg samma cours med 

 hans eget. Sedan han en stund med stirrande 

 blickar betraktat detsamma, under det han m- 

 som lunkade p hufvudet, stampade i dck eller 

 ref sig i hret, allt efter som oskerhet, frar- 

 gelse eller fruktan fr gonblicket hade fver- 

 handen kom han slutligen i hg, att han ic- 

 ke hade sin kikare, och ropade derfre till Styr- 

 mannen att genast komma ner med den samme. 

 Denne, som nda hittills oafltligt fixerat det 

 frmmande seglet, svarade att han kom, men 

 rdde Kaptenen, att genast brassa back, emedan 

 han sg en lunta blnka om bord p skonerten, 

 hvilken tycktes betyda, att man hade att vnta 

 ett nytt skott frn samma hll. Styrmannen 

 hade ocks icke hunnit lngre ner n till mrs- 

 sen, och Kaptenen mumlat ngra ord om, att 

 han frst ville se flaggen, frrn en elcl-colonn 

 utrusade frn det frmmande skeppet, och t- 

 fljd af en hftig knall, hven en kula genom 

 mesanen endast ngra fot fver Kaptenens hufvud. 



"Vid Gud , den herren har brottom" skrek 

 denne i en bitter och ifrig ton "som icke har 



tid 



