42 RESA MELLAN SDRA 



och uppgigadt storsegel. Vid Gud Kaptenen 

 kunde behft litet mera ktt i bten, om han 

 skall hinna honom. Ltta litet p rret der! 

 Vi mste lta henne skjuta of ver stf, annars 

 komma vi fr lngt akter ut, Tag ett tag i 

 l store brassar, gossar! s att vi f litet me- 

 ra fart p henne." 



"Jag kan undra, huru djupt en dylik sko- 

 nert kan sticka med en sdan resning. Jag 

 tnker han har lika mycket under vatten som 

 vrt skepp, fast han ofvanp icke hgrar hlften 

 s hgt som vi/' 



h, hvad hans djupgende betrffar, s kan 

 Ni vara sker att han rknar s mnga fot fr, 

 som vi akter, ehuru hon nu ligger styfva tret- 

 ton; och om han icke sticker sina sex eller sju 

 fot djupare vid rret, s bedrar jag mig p 

 byggnaden af en Westindisk klipper, h vilken 

 utom denna styflastighet icke skulle kunna fra 



ett sdant ofantligt bomsegel som Ni ser." 



"Ja , jag har nog sett p det , och ngra al- 

 nar duk sitter der i det. Jag ansvarar fr att 

 det tl att ta uti, innan man fr en sdan 

 lapp upp i vdret: och fast n det tyckes vara 

 fin duk uti det, s tror jag, att hela vr bestt- 

 ning skulle f nog gra med att hissa pik- och 

 in ra fall p en gng." 



"Ja, Ja, och nnu mera att berga det fr 

 en slr hn. Men se, der lgger gubben till. 

 N, har han lika ltt at klarera sig frn Kap- 

 tenen der om bord , som han har att ntra fver 



