OCH NORRA AMERIKA. ^7 



yttrades med ovilja. Ngra f stannade nd 

 qvar i vrfvarens granskap, och deribland den 

 matrosen, som lr ut r nmdt, hade vr kajut- 

 vakts frtroende, och som just var en af dem, 

 hvilka varit med i jollen. 



D ingen af de andre ville besvara uppma- 

 ningen, steg han ett steg nrmare, och sedan 

 han, behrigen fver relingen, befriat sin mun 

 ifrn en fr orationen fverfldig portion brun 

 salif, vnde han sig till den frmmande, och 

 med en listig min brjade: 



"h jo, nog skulle man kunna ha lust att 

 flja med Er om bord och segla ngra mna- 

 der p den der svarta lttermarkaren; men mig 

 tyckes, att, d ni upprknat alla andra goda 

 saker der om bord, Ni glmt nmna hvad sort 

 papper Skepparen har i sin pulpet; ty, ehuru- 

 vl jag, fr en, bttre frstr mig p merlpry- 

 rnen och segelduk, n p penna och papper, s 

 har jag nd, innan jag tar hyra p ngon sku- 

 ta, lust att veta hvad Rederi jag far fr, och 

 allrahelst i dessa tider, och p en sdan lng 

 och lg best, som den der, h vilken ser ut, som 

 om han lemnat sina rr i land, p det hans be- 

 sttning icke genast skall bli hngd under noc- 

 karne, d han en gng blir uppbringad . . . N 

 n, ni skall icke taga detta s illa: det var icke 

 s illa ment som sagdt; ty, oaktadt allt det der, 

 r er skonert den vackraste sjbt jag sett, och 

 jag r er man, s snart Ni lter mig veta hvad 

 sort kaparebref ni har, eller hvad flagg ni egent- 



