!>0 RESA ME I.I.AN SDRA 



dra skulle bli, som mdste lemna fartyget ly 

 af Kaptenens biljett kunde genast ses, att detta 



matte vara ett vilkor fr att slippa ii au kpa- 

 ren, fast det icke i rena verba ulhykles gick 

 den frmmande akter ut, ocb brjade promenera 



p halfdcket. Han bde icke galt mnga slag 

 fram ocb tillbaka, frrn hans uppmrksamhet 



fastades p var kajtitvakt, b vilken bde stllt sig 

 lngst akter ut. ocb med balfrdda blickar fixera- 

 de honom, liksom i strid emellan begret att 

 meddela sig och fruktan att tilltala en sdan 

 person. Denne stannade dcrfre, ocb med en 

 vnlig min ocb ton frgade honom, om lian vil- 

 le honom ngon ting; hvarvid pojken fattade 

 mod och gick nrmare, samt sagta, liksom rdd 

 att hras af ngon annan, frgade: "Ni bar vl 

 mnga kanoner om bord j) ett fartyg?" 



"Nej, icke mera n nio; men b vrfre 

 frgar du efter det, min gosse?" 



"h jo jag ville bara vela det. Ni bar 

 vl mycket folk d , om Ni skall kunna fr- 

 svara er?" 



"Ja, vi ro nra ttio man om bord 

 Men b vad menar du med dina frgor, pojke!" 



"Frlt mig, Herre, jag har blott en till 

 att gra. Ni taga vl aldrig ngot Amerikanskt 

 fartyg?" 



"Vet du icke, att. Fransmnnen ocb Ameri- 

 kanerne ro vnner" svarade kaparen torrt, 

 under en blandning af frundran och ovilja f- 

 ver gossens besynnerliga frgor. 



