73 HESA XVI E 1. 1 . A N SUDKA 



hngde vanmktig! ner emellan sina rundhult 

 p de Lada yttersta ndarna af fartyget, men 

 hade icke frr blifvit vederbrligen utstrckta 

 frrn fartygets kosa ndrades s mycket, alt 

 vinden, som nn kom ngot in p sidan, fven 

 uppfyllde dessa segel. Med detsamma lade sko- 

 nerten fver t sidan, och tycktes derefter med 

 en okad fart rusa genom vattnet, h vilket likvl i 

 lngden icke hade ngon mrkligt gynnande ver- 

 kan p distansen emellan honom och fregatten, 

 som genast gjorde samma manver; ty fastn 

 denna troligen, straxt efter upplofningen , frlo- 

 rade ngot, innan den ftt nedhala, tillstta och 

 brassa sina mnga olika segel , s var denna fr- 

 lust s ringa, att den i alla fall snart uppvgdes 

 af den betydligare frdel , ett strre vlseglande 

 skepp alltid mste ha fver ett mindre, sa snart 

 seglingen gar rumskots. Kapar-kaptenen var 

 ocks troligen fvertygad hrom, innan han fr- 

 ndrade kursen, ty han bibehll nnu samma 

 trankila min, ehuru fregatten fortfor att nrmas; 

 och det var till och med i en skmtande ton, 

 han slutligen yttrade: "Den der fregatten seg- 

 lar bttre n mnga, jag varit ute fr, och det 

 r rtt illa, att han icke vill tillta oss att fr- 

 ska h varandra med anhalta skot, tv med lsa 

 boglinor r han den segrande, det synes tydligt. 

 JN T vl, det terstr sledes intet annat n 

 frsket att tvinga honom ge oss fair play; och 

 s vida Kaptenen der om bord icke r desto 

 vandare vid att jaga en snedseglare B s hoppas 



