88 RESA MEL T. AN SDRA 



gen med denna lngvga kanonad var LlolL den, 

 alt, ulom skotthll fr fregattens kanoner, kunna 

 ohmnadt beskjuta densamma, och p detta stt 

 mjligen i lngden genom ett och annat lyckligt 

 skott tillfoga den s mycken skada, som en ka- 

 parskonert var i stnd att gra en rlogsfregatt. 



Att denna skada icke var s obetydlig, vi- 

 sade sig ocks framp dagen; ty ehuru det drog 

 en tid ut, innan John ter fick rapportera n- 

 gon annan t trff n ett och annat hl i seglen 

 eller ngon afskjuten brass, som ltt reparerades, 

 s fick han slutligen den gldjen att utropa en 

 betydligare skada, h vilken ocks lika vl syntes 

 fr obevpnade gon , nemligen mesangaffelns fall 

 och de der p hissade seglens frsvinnande. 



Under det kaparens besttning med ett sto- 

 jande hurra hlsade denna Karkomna syn, och 

 Kaptenen yttrade sin tillfi idsstllelse till den 

 lnge kanon-kommendren, yttrade denne: "Ja 

 nog bergade hon sin mesan och gafFeltoppsegel 

 p en gng och i kta rlogsstil, men det var 

 illa att jag icke skulle trffat litet lngre fr ut, 

 s att vi kunde fatt en bark eller brigg af henne. 

 Emellertid kunde det vl hnda, att hon nu lig- 

 ger fr litet p rret, fr att segla rtt bra bi- 

 devind; och d jag gerna ville terstlla balan- 

 sen af hennes segel, s nskade jag att nsta ku- 

 la mtte klippa bort ngot af hennes frtackling." 



Emellertid laddades ter den lnga kano- 

 nen, och d den stora svartmlade kulan skulle 

 inlggas, tog Styrmannen ilen i sina hnder och, 



