J)G RESA MELLAN SDRA 



XII. 



EN LOTSBT. 



Vi f nu afbryla dessa berttelser, hvilkas 

 hrande, lsaren torde pminna sig, utgjorde 

 ett tidsfrdrif fr kajntpassagerarne om bord p 

 vr Nordamerikanska brigg under den trkiga 

 stormen, hvilken ocks under tiden rasat ut s 

 mycket, att d vi nu vnda oss frn de ljum- 

 ma, jemt blsande passad vindarne och den vl- 

 seglande kaparskonerteii , till de kalla Novem- 

 ber-dagarne under nordligare latituder p vr 

 biliggande kpmans farkost, s blir visserligen 

 skillnaden i klimat och vderlek betydlig, men 

 nd icke s stor, som den skulle varit tvenne 

 dagar tillfrene, eller vid den tid d dessa hi- 

 storier brjade. Dessa sistnmda hade nemligen 

 icke vl hunnit slutas den ene aftonen, frrn 

 blsten hade aftagit s betydligt under natten, 

 att d vi nu andra morgonen uppkomma p dc- 

 ket, finna vi besttningen sysselsatt med topp- 

 seglets tillsttande och refvens utstickande ur stor- 

 seglet, samt, ehuru sjn nnu var lika upprrd, 

 fartygets rrelser s mycket mindre, som det nu, 

 stottadt af mera segel, brjade tillika gra ngon 

 framfart fver de hga vgorna. 



Fram p dagen "bedarrade hon" nnu me- 

 ra, s att vi slutligen p eftermiddagen hade 

 alla bidevinds-seglen tillsatta, och d vinden, i 

 samma mn den blef mindre bftig, drog sig 



mera 



