}0:i RESA ME M.AN S O 1) R A 



vilja likvl lemna t hvem gom helst (Jet njet, 

 att "fr variation" frysa och svlta sa hafva 

 vi, i stllet fr en ffng vederlggning, blott 

 funderat p orn dessa variations-frfktare mena 

 s alldeles uppriktigt eller icke med sina pst- 

 enden. I frra fallet skulle de da likvl kunna yr- 

 ka, att man, fr att riktigt kunna njuta ngot 

 godt, ndvndigt mste slita ondt emellant; 

 och i allmnhet hafva de vl icke s ortt hr- 

 uti, s vida nemligen man under de goda da- 

 garne helt och hllet kunde glmma, icke alle- 

 nast de onda, som ro passerade, hvilket gr 

 ltt, utan fven de svra, som skola komma, 

 hvilket ter icke r mjligt, d det icke r hr 

 som i allmnhet med menniskans de, att man 

 r lycklig i okunnigheten derom; ty rs-skiftenas 

 gng r icke ngot obestmdt fatum, utan vin- 

 tern kommer lika skert och ordentligt efter som- 

 maren, som natten efter dagen, oaktadt allt hvad 

 gammalt folk pratar fr oss om rstidernas fr- 

 ndring. Men, fven antaget, att man i detta 

 afseende kunde glmma bde det frflutna och 

 tillkommande, s terstr vl nd medvetandet 

 af det nrvarande: och d menniskan i allmn- 

 het r lika knslig fr det oangenma som mot- 

 satsen, s vilja vra optimister hrmed psl, 

 att man mste halfva delen vi vilja icke s- 

 ga tre fjerdedelar, ehuru detta brk kommer nr- 

 mare facit af ret slita ondt, fr att den an- 

 dra hlften kunna riktigt moja sig. Detta vore 

 vl icke s rasande, om man i stllet fr slita 



