OCH NORRA AMERIKA. I I 7 



en most ex cell en t dinner ni gn att njuta? 

 Nej, vid Gud, det r icke mjligt. Medan ni 

 sttt och koxat efter seglare och lotsmrken, har 

 jag lagat i ordning en ack, jag vattnas i mun- 

 nen blott jag tnker derp en middag, som 

 den bste restauratr i Paris icke skulle kunna 

 gifva er fr en luisdor eouverten. Tnk mina 

 vnner: soppa, friease och stek p bara . . . . . 

 friska ostron! . . . och dessutom en entr p 

 ra sdana, stora som min hand real mon- 

 sters of the true *Blue P ointe rs kind, bj God!'' 

 Man kan tnka sig hvad det blef fr en 

 stojande gldje ibland kamraterna, ty om n de 

 icke upptogo bjudningen med samma gourman- 

 diska enthusiasm, som den aflemnades, s var 

 det nd en s stor skillnad i den middag, de 

 frmodade sig f gra p "grog and biscuit" och 

 den p ostron, att alla borde p samma gng 

 sentera den, som hlla den omtnksamme kam- 

 raten rkning fr dess oombedda ptagande af 

 hofmstare-befattningen. Det drjde ocks icke 

 lnge innan de allesamman lemnat dcket, och 

 nedkommo i den snygga och fr ett s litet far- 

 tyg rymliga salongen, samt, placerade omkring 

 det midt i rummet stende bordet, gjorde fullt 

 skl t den der befintliga maten. Denne bestod 

 likvl fr det nrvarande icke af mera n en en- 

 da rtt, ty vr Engelske hofmstare som p- 

 stod att allting borde g systematiskt och ordent- 

 ligt till > hade frbjudit den lille svarte taf- 

 feltckaren att nedtaga de andra frr, n denne 



