>X 20 Jar 
nafte götryck, den Nåd, den Frikoftighet, de 
mångfalldige Vålgjerningar, fom vi åtnjutit 
utaf De Tvånne G USTA VIER , Hvilke 
få ofta med nådighe vålbehag emottagit vår 
- underdåniga hyllning: få ofta med en nådig 
- blick uplyftat vårt hopp, få ofta förekom- 
mit vår underdåniga önfkan: och med få myc- 
ken mildhet nedlåtit Sig, att infe vår flit uti 
låroftolen ; vårt nit att undervifa, vårt bemö- 
dande att gagna, och vår omtanka att vårdigt. 
upfylla vårt kall. Uti Defse Höge Regenter 
har Akademien ågt den lyckan, att vårda fine 
högfte FÖRMÅN; fine mågtige BESKYDDARE, 
fine ådelmodigafte vÅåÅLGÖrRaARrRE. Och vi, Mine 
Herrar Ämbetsbråder! huru lyckelige hafva icke 
vi uplefvat defse tider? huru högt hafva icke 
vi vetat fkatta denna lycka? huru årofull år 
icke den tröft, att återkalla dem i vårt minne? 
och hurnv ren, huru ofkrymtad den vördnad 
vi nu kunne yttra för en få ovårderlig, få af- 
vundsvård fållhet, hvaraf åtankan aldrig fkall 
utplånas utur våre kånflofulle bröft. 
DEN 
