Sä AR SR 
hiftoriens håfder odådelige Mån, omfamnaicke 
allenaft vår refande Yngling med ynneft och 
kårlek ; utan ftumme Öfver hans infigter, hans 
kånnedom och bekantfkap med Naturen, up= 
muntra, underfödja , hedra, famt hos fin ri- : 
kafte Landsman, Vetenfkapens ftörfte Gynna- 
re, en CLIFFORT, anmåla honom  fåfom Flo- 
ras förfte Gunftling. Hårftådes utgaf han 
fine förfte arbeten, hvilke uti Vetenfkapen 
uptåndt det ljus, fom få vidt utfpridt fig till 
alle verldsdelar, — fom få mycket gagnat 
millioner våre likar, — fom få hedrat vårt 
Fådernesland och beredt vår refandes lycka 11). 
Vår LINNE, ehuru mycket firad af 
Utlånningar, ehuru fmickrad af deras lyfande 
: anbud, kunde dock icke hvarken förglömma 
eller för altid öfvergifva fitt ålfkade Fådernes- 
land. Högt vårderad och ömt ålfkad af utri- 
kes Lårde, återler han fin fofterbygd, ILåm- 
nad der åt fitt egit åde, finner han ingen be- 
undrare af fin okånda Vetenikap; ingen Me- 
cenat, 
