Jyl g 
Denna yfviga växt, som sjelf behöfver ganska lilet föde äm? 
ne, gifver genom förruttning en ymnig portion matjord, 
hyaruti inom nägre år, Björkar och andre Löfträn frodas. 
Matjorden -kan och bör således anses för det hufvudsak- 
ligaste födo-ämne, som för hvarje lefvande växt, i mer eller ; 
mindre myckenhet fordras, uplöst uti vatten, och med vatten 
förenadt, "Efter denna matjords mägtighet upskattas jordens 
bördighet, och efter dess myckenhet bedämes fruktbarheten 
af. den jord, som skall odlas. Då den således ingår i förening 
med växterne , måste den naturligtvis mer och mer förmin- 
skas, och efter längre eller kortare tid förnyas. Ju flere 
skördar tagas af en viss jord-rymd, ju mera säges den ut” 
"märglas, och behöfver oftare omgödas , ju oftare den besås. = 
En Trädgård, som årligen besås, måste derföre årligen gös 
das, om den skall löna Odlarens möda. 
En väl gödd Åker äger större förmåga, äfven att skynda 
sammare drifva växten till ansenligare höjd, och starkare 
"grönska, samt ofta talrikare rotskott. Sid och gräs visa sig 
på en sådan jord, tätare, bredbladigare, högre och frodigare; 
då sämma slag af växter, på en mager jordlapp, stå glesare, 
spinsligare, lågare, enklare och blekare, med små oansenliga 
frön. — På én sädes.åker der renatne blifvit mullplogade och 
Martjorden till en del: bortförd, finner hvarje  Landtman sin 
Råg tunn; kort, ined små ax och fina korn, i jemförelse med det; 
som midten af akren frambringar ; samt sitt korn ännu ömk- 
ligare, eller aldeles utträngdt af Landthafran. -— De försök, 
som blifvit anstälde med'Sibiriskå Ärtbusken, [Robinia]. haf; 
