JE 
utan stundom genom öfverflödig föda förorsakat sjukdomar 
och gifvit inera gräs, än kärna; så är det af mycken vigt för 
en hushållare, att väl känna, köra: jagden för hvarje sär- 
skild odlings-växt bör vara beskaffad," för att deraf draga 
mästa hyttan. Erfarenheten har äfven visat, att vissa växter 
I ymnigare mått fordra födo-ämne, och" således mera matta 
Jorden , än andra, och att växterne i. allmänhet mycket mer 
matta. jorden, då de gå i frö och gifva mogen frugt; äfven 
som, att somlige växter i denna del öfyerträffa andra, efter: 
deras olika beskaffenhet. "Allt detta förtjenar en Landtbruka« 
res upmärksamhet och gifver honom anledning till alla de 
nödiga förändringar och anstalter, som vid ett omväxlande: 
jordbruk kan befordra hans mästa nytta, 
Ed 
<= 2 ? A 
- od 2 ä SER ste PET De pr 
1. $ 
Då de magre jord-arterne lera, sand och kalk icke 
egenteligen innehålla något födande ämne för någon växt, 
utan tjäna mer fill fäste för densamma och. såsom: ett ämne, 
hvarmed matjord, vatn, oljor och salter kunna blandas och j 
förenas; så kan man icke söka hos desse jordarter någon för. 
minskning eller förändring, som en uppväxande gröda förs 
orsakar. Mat. jorden åter, eller Svartmyllan: innebåller fle.- 
re lätt tTöslige och fine delar, i synnerhet kol.ämne', olja och 
salter, hvilka alla låta upplösa” sig uti? vatten , det allmän: 
naste lösnings-ämnet på vår jord, och igenom förening sig: 
emellan: göras tjänlige, att upstiga i växtens fina SUg;- LÖT», 
Lå 
