328 JutUa de Ciències Nuti<>\ils de Barcelona 



campestris. ISIoiifet (1634) usa el nom «Bupesiris)) per a Lyita 

 i tots els Caràbids, i aCaiilharis)) per a la C. campestris a l'en- 

 sems que per alguns coleòjiters pareguis a les Cetonia\ (d'icin- 

 ífí'/rt» s'usa com abans per als nostres Lampírids. Jonston 

 {1653), pren «Cici)idela» novament en el mateix sentit, <^Bn- 

 prestis'» per a Caràbids, ícCantharis» per a Caràbids, Cerambí- 

 cids i les nostres actuals Cicindeles; {Canih. parvae és vera- 

 ment una Cicindela campestris). Així, Geoffroy i Olivier 

 tenen raó al dir que a Linné cap precedent li aportaren 

 els seus antecessors per a utilitzar la terminologia del mot 

 <iCicindela», aplicant-la, en part, a l'actual seny. El mateix 

 Geoffroy usava el mot nCicindela)), no ja per als nostres 

 Lampyrini, sinó que també per als nostres Cantharini. Linné, 

 quan era jove estudiant d'Upsala, designava en el seu «Lap- 

 pland Reise» les tres cicindeles septentrionals {silvatica, campes- 

 tris i hyhrida-maritima) amb els noms de Cantharis niger, ma- 

 culatus i undídatns. 



Quasi bé cap altre grup tancat de Coleòpters és avui, res- 

 pecte al sistemàtic, tan ben conegut com aquest; el nombre 

 de les espècies desconegudes no's creu superior del 20 al 25 

 per 100 de les descrites. Regions geogràfiques completes poden 

 dar-se ja per molt ben explorades: Nord Amèrica donarà apenes 

 ima nova espècie; la regió paleàrctica no dóna ja des de molt 

 temps rés fora de la seva frontera asiàtica. Prescindint de les 

 Dromicina, tancades en ferrers molt reduïts, ja des d'anys té poc 

 valor lo que ens arriba del Sud d' Àfrica, àdhuc que s'hi han 

 fet collites nombroses; l' Àfrica oriental alemanya, que per 

 llarg temps tant havia donat, ja comença a callar. Les illes 

 a ponent de l'Índia, Ceilà, Formosa, Sumatra, Java, Celebes, 

 les petites de la Sonda i IMoluques, tot l'arxipèleg Bismark, 

 les Salomó, Nova Caledònia i Nova Zelanda, etc, han sigut 

 tant bé, com estèrilmcnt explorades. En Mèxic i Amèrica central, 

 en els Andes occidentals de la part sud-americana i en l'Ar- 

 gentina des d'uns deu anys, malgrat recol•leccions intensives, 

 solament s'hi han descobert poques espècies. Podran ja quasi 

 solament dar-nos algun contingent de nov. sp. Xina, índia 

 anterior i interior (Yunnan, Laos!), les Filipines, Borneo (sobre 

 tot la part hol•landesa). Nova Guinea, el nord i nord-oest tropi- 



