330 Junta de Ciències Naturals de Barcelona 



recull dels gèneres i espècies (sense sistema). Els següents 

 autors acumulen espècies i gèneres sens preocupar-se de la 

 Sistemàtica i creen nous gèneres que consignem seguidament: 

 Westwood {Distipsidcra), Mannerheim {Oxygonia), Reiche, 

 Chevrolat, Laferté-Sénectère, Schmidt-Goebel i el tan eru- 

 dit com savi Guérin-Méne\ille [Pseudoxychila, Chiloxia, Eu- 

 callià). 



Lacordaire s'assaja ducs vegades («Mém. Soc. Se. Liège», 

 1843, i «Genera des Colcoptères», vol. I, 1854) en fer una divisió 

 i introdueix els nous gèneres: Amhlychila, Dromochoms. 



James Thomson (1857) en una obra cara, de descripcions 

 defectuoses i figures colorides «Monogr. d. Cicind.» introdueix la 

 seva original denominació «Cicindélides Métonicia r- 

 thrés» i ((A n I! i c i aythr és)) . Dels seus contemporanis, són 

 coneixedors de les espècies de Cicindelinae, Le Conte, Lucas, 

 Boheman, Motschulsky i, més que tots, Schaum. A tots ells, 

 emperò, sobrepuja Chaudoir, el qual, en la seva revisió del con- 

 junt, posa el fonament al nostre present sistemàtic, 1860 («Bull. 

 Soc. Natur. Moscou»), 1865 («Catalogue de la Collection des 

 Cicindélides»). Són gèneres nous: Derocrania, Peridexia, Cale- 

 donica, Prcpusa, Phaeoxantha, etc. 



Els 25 anys següents proporcionen principalment sols noves 

 descripcions d'espècies i gèneres. Mac Leay (espècies d'Aus- 

 tràlia, gènere Platychila), Bates, Fairmaire, G. Horn (el millor 

 coneixedor de les cicindeles d'Amèrica), Schaupp, el fluix i poc 

 científic Dokhturow (gènere Dilaiotarsa), Gestro i Kolbe són 

 els noms més sobresortints d'aquesta època. 



En 1 89 1 apareix la «Monographie der palàarktischen Cicin- 

 delen» del Dr. W. Horn i H. Roeschke, on se demostra que'l 

 dibuix i color no són caràcters segurs i constants per a la se- 

 paració d'espècies i que no més per incidència per a fixar 

 l'espècie poden tenir-se en compte; la fina diferència de l'es- 

 culptura i vellutat amb unió de la llargària de les cames, pene, 

 etcètera, són caràcters diferencials utilitzables. Ganglbauer, en el 

 clàssic «Kàfern Mittel-Europas», I, 1892; Bedel, en el seu excel- 

 lent «Catalogue raisonné des Coléoptères du Nord de l'Afrique», 

 1, 1895; A. Semenow-Tjan Shansky i Tschitschérine en els seus 

 treballs des de 1895, han, juntament amb el Dr. Walther 



