620 Junta de Ciències Naturals de Barcelona 



tot abundosament, i així ho férem aquell matí a Tortosa. Calia 

 fer també una visita al Sr. Mestre i Noè, Cronista de la Ciutat, 

 que al dia abans havia atès exquisidament al Recol•lector del 

 Museu, facilitant-li la tasca d'anar preparant l'excursió. I fetes 

 que foren aquestes coses, emprenguérem el camí de Reguers a 

 mig matí, i allí arribàrem i dinàrem. 



Reguers és un arraval de Tortosa des de on és fàcil la pujada 

 als Ports per la carretera que per la Vall de Carreretes va cap a 

 Caro i Carrelares, i des d'allí cap als Ports de Beceit i Aragó. 

 La gent de Reguers, per altra banda, coneix els Ports molt bé, 

 i són molts els que hi tenen terra. Així no ens fou difícil trobar 

 un bon guia. En Josep Estupiüà, que fou nostre company fidel 

 d'excursió. 



Els alentorns de Reguers son plantats de Garrofers i OHveres, 

 i nosaltres en havent dinat, aprofitàrem la tarde per a seguir-los 

 una mica, cap a la Vall Cervera, herboritzant per fes garrigues 

 que hi ha a la banda esquerra del torrent. En aquestes garrigues 

 és freqüent el Tè de roca {Jasonia radiata), que ja notàrem des 

 d'abans d'arribar al poble; de tal manera de valia de la mun- 

 tanya aquesta planta que arriba fins a pocs metres damunt la 

 mar, i viu en companyia de les tres Fumanes de nostre litoral: 

 Fumana Spachii, F. IcBvipes i F. glutinosa; i amb els Rhamnus 

 lycioides, Cistus Libanotis, Chamcsrops humilis... Allí mateix 

 trobàrem VHeteropogon Allionii, que com tantes altres plantes 

 rares a Catalunya, l'anem coneixent cada dia de noves locali- 

 tats; Fumaria spicata, Clematis canaliciilata, Centaurea tenuifolia, 

 etc, etc. Davall nosaltres, que anàvem per dalt d'uns planells, 

 la rambla del Torrent de Vall Cervera, estava tota adornada 

 dels Baladres florits; així els observàrem a Xerta l'any 1915, 

 però, per tot el Pla de la Galera, cap a Ulldecona, i després per 

 les barrancades de les Serres de Vandellòs i Plana de S. Jordi, 

 no n'hi hem sabut veure ni un. Si més endavant no és descu- 

 berta en altres locahtats més cap a tremontana serà aquesta 

 una de les espècies que tot just arriben a l'Ebre, dins Catalunya, 

 com. venint del Mediterrà més occidental. A 170 m. collírem 

 unes quantes mostres de Murtra, que ens semblà rara per tot 

 allí, i així ens ho confirmà més tard nostre guia, i saludàrem les 



