Excuysió botànica als ports de Tortosa 627 



Loscos per aquelles serres; el Centranthus angustifolius var. lon- 

 gicalcaratus típic, Clypeola microcarpa, que nosaltres també hi 

 trobàrem en 1915; Viscum laxum, Escarsí en diuen als Ports; et- 

 cètera. I per a que en féssim ofrena a Sagarra, ens feu mercè de 

 la Graellsia isabellce, la papellona magnífica, tota espanyola, 

 que com volent seguir les més atrevides plantes ibèriques occi- 

 dentals, arriba amb elles fins a la conca del Llobregat al Miracle, 

 i als Ports de Tortosa, a Mas de l'Amat, on Pau la trobà. 



Asseguts que fórem a taula. Pau, Beltran, Pertegàs, Gros i 

 nosaltres, el dinar fou tot plaent, animat per nostres converses. 

 Allí comentàrem l'existència del Faig als Ports, que nosaltres 

 no havíem cregut probable; parlàrem de la riquesa de formes 

 del gènere Hieraciíim en aquelles encontrades; de la menuda 

 Aquilegia Paui que descubrírem en el més enlairat dels Ports; 

 de la Armeria Foyitqueri, que hom veu per totes aquelles altes 

 valls; de la fornia curiosa de V Antirrhinum sempervir ens d' a.que\\s 

 penyals calcaris; en Gros, de les seves exploracions botàniques 

 per les serres de Màlaga; i tots plegats, dels projectes que encara 

 havíem de realitzar en la resta de nostra estada als Ports. En 

 havent dinat, continuà la xerrada tota interessant fins a les cinc 

 de la tarde, hora en que fou precís separar-nos per tal de poder 

 arribar a casa amb claror de dia. I, aixís ho férem amb recansa, 

 condolent-nos de que hagués estat tan breu la reunió, ells cap 

 a Mas de l'Amat, i nosaltres a nostra casa. 



De retorn, encara herboritzàrem coses d'interès; distintes 

 formes de la Campanula Beltranii; en un pou excavat en la roca 

 per l'aigua d'una torrentera, Polypodimn Dryopteris i a les 

 roques Draha hispànica var. longisíyla; l'híbrid del Barballó 

 {Lavandula latifolia) i l'Espígol {Lav. ojficinalis var. Pyre- 

 naica); etc. Arribàrem a casa ben de nit. 



Per al dia 28 era projectada l'excursió a la Mola de Catí, 

 alta calma, a uns 1,300 metres sobre'l mar. Hi anàrem pel Clot 

 d'Almescar, pujant per la falda SE., d'aspecte tot distint de les 

 septentrionals; les Alzines s'en pujen fins a més de 1,200 metres, 

 amb el Pinus Laricio i tot un seguit de plantes meridionals: 

 Romer, Timó, Ginebre, Fenàs, Argelaga, Barballó, Porrasses, 

 Jonsa... Prop del cim trobàrem Linaria melanantha, Hyacifithus 



