Excttrsïó botànica als ports de Tortosa 629 



s'enfilen penyals amunt, i així escampades per totes bandes, 

 hom troba barrejades les formes ipés capritxoses. Solament 

 pels Hieraciítm és digna d'ésser visitada aquesta localitat, però, 

 una pila més de plantes la fan ben interessant: Campanula Bel- 

 tranii, qualques formes amb corol•la que tendeix a la de la 

 af finís; Saxifraga catalaunica, de rosetons foliars grans, ni un 

 exemplar florit; Linaria melanantha, Linum sujjruticosum, Cyti- 

 siis patens, Hyacinthus Fontqueri, Thalicirum joetidum, Sideritis 

 subspinosa, etc, etc. En arribar al mateix Salt de Cabrit, tor- 

 nàrem enrera, pel Barranc d'Aigua donzella, on collírem en unes 

 esquerdes ombrívoles, Cystopteris jragilis i Scolopendrium offi- 

 cinale molt desenrotllats, i en el torrent PolysHchum aculeatum; 

 i seguírem amunt sense veure gran cosa més de notable, fins a 

 retrobar el camí de Carrelares. Solament En Gros, que mai para 

 d'observar, feu cassera d'una nòctua ben hermosa, segons 

 Sagarra, la Arctia esperi, de l'Espanya central i Lusitania. 



Durant totes les sortides que portem esmentades, en cap 

 banda dels Ports de Tortosa veiérem Faijos, com tampoc en la 

 excursió que férem a La Foya, des d'Horta, en 1915. Per aquesta 

 raó era desitjada amb veritable interès per nosaltres la ascensió 

 a la Punta dels Tres Pins, on devíem trobar el Faig segons les 

 clarícies que pogueren facilitar-nos la gent a qui preguntàrem. 

 Anàrem a la Punta dels Tres Pins pels Clots d'En Pastor, el 

 dia 30. Als Clots d'En Pastor, hi vegérem abondantíssima, en 

 un rogle, la Nepeta tuherosa, entre mig à' Mgilops ovata i Hor- 

 deum miirinum, també abondants; les espigues de la Nepta, 

 violat pàl•l•ld, cimbrejades pel ventijol, són tan elegants i donen 

 al paisatge una nota tan bella de color que no les menysprearia 

 el més senyorívol jardí. Dels Clots d'En Pastor, pujàrem cap a 

 la font del mateix nom on collírem Acer hispanicum var. Paui, 

 i prompte vegérem, cent metres més amunt, a 1,200, i cara 

 NNE. els primers exemplars de Faig. Pobre Faig! La reculada 

 ha estat gran; Pau n'ha trobat rastres en tobes calisses al peu 

 del maciu, fins al mateix Segorb. Per aquestes encontrades, de 

 vall en vall, va defentsant-se aprofitant els llocs on pot lluitar 

 més aventatjosament: les exposicions septentrionals i els llocs 

 enlairats, tal com l'hem vist també al Montsec. A la Punta dels 



