117 



tär; men befinner sig åter i ett slättland, hvaraf man till en 

 början endast ser stränderna, som äro bevuxna med vacker 

 skog, hvari asp och gran ofta öfverväga. Den sista de- 

 len af färden österut, från bifloden Jivina, går till största 

 delen mellan vidsträckta, dels flacka, dels med gles tallskog 

 bevuxna myrar, hvilka först i närbeten af Onega ersättas af 

 fasta, blandskogs-prydda stränder. Alldeles i närheten af 

 sjön varseblifver man slutligen på norra flodstranden den 

 första om ock oansenliga urbergsklippan under färden, me- 

 dan längre bort på motsatta stranden synes resa sig en hög 

 ås, hvilken redan länge vid flodens böjningar skymtat fram 

 bakom skogen. 



Dessa tre ungefär lika stora regioner, hvilka man äfven 

 vid en flygtig resa genom området icke kan undgå att lägga 

 märke till på grund af olikheten i deras allmänna vegeta- 

 tions-förhållanden, visa också i geognostiskt afseende väsent- 

 liga skiljaktigheter. Den vestligaste, karakteriserad genom 

 vidsträckta sandmoar och hedar samt försumpningar, ut- 

 märkes af Helmer sen 1 ) som varande täckt af ett alluvial 

 lager; i det följande benämnes denna trakt Regio arenaria. 

 Den mellersta, de bördige kullarnes och fältbackarnes område, 

 Regio collina, tillhör devoniska formationen, som här fram- 

 tränger mest mot norr i Europa. Någon särdeles inverkan 

 förspörjes emellertid icke på vegetationen af hithörande, myc- 

 ket lerrika sandstenslager, hvilka, der de genomskäras af Svir, 

 genom sin tegelröda färg göra ett ganska måleriskt intryck. 

 Såsom „Bezirk des quartzigen Sandsteins" betecknar Hel- 

 mer sen slutligen den östligaste tredjedelen af området. 

 Utom den vackra röda sandstenen, som här och der når 

 jordytan, uppträder äfven diorit på några ställen. 1 allmän- 

 het gynnad af en ganska bördig, stundom visserligen starkt 

 sandblandad jordmån, hyser denna trakt vidsträckta skogar, 

 hvilka gifvit anledning till namnet Regio silvatica. Qvarts- 





*) „Das Olonezer Bergrevier geologisch untersucht in den Jah- 

 ren 1856, 57, 58 und 1859 von G. v. Helmersen" i Mémoires de 

 PAcad. inij). des se. de St. Pétersbourg, Sér. VIII, Toni. III, No. 6. 

 1861. 



