20 Mötet (Ifn 3 november 1894. 



namn. Härifrån skulle måhända gränsen böra böjas något mera 

 mot WNW. En dylik indelning är dock tillsvidare mycket vansk- 

 lig att göra, då det nordöstra gebitet är till största delen allde- 

 les okändt. ■ — Mellan områdets södra och norra delar existera 

 vissa olikheter i ståndortsförhållandena: sålunda saknas gungllyn 

 och svedjebackar totalt i norr, hvarest som sagdt landskapet blir 

 mycket enformigt. Den viktigaste och märkbaraste olikheten består 

 däri, att i norr laf-tallmoarna vinna en oerhörd utsträckning, 

 medan däremot typiska tallskogar äro jämförelsevis underord- 

 nade och mestadels förekomma på friskare sluttningar äfvensom i 

 grundare konkaviteter i den sandiga grunden. På sådana ställen stå 

 träden mera täta, och marken täckes af ett väl utveckladt Hyp- 

 nuni Sch7'eheri-i'åcke. På högre belägen, torrare terräng däremot 

 vinner lafven öfvervikt öfver mossan och bekläder på vida sträc- 

 kor marken, samtidigt som träden bli betydligt glesare. I laf- 

 täcket ingå Cladina-SLrlerna. och Stereocaulon paschale som huf- 

 vudbeståndsdelar; här och där utbreder sig ljungen på små fläc- 

 kar. Ofta kan man på en ganska inskränkt terräng få se åtskil- 

 liga öfvergångar mellan tallskog och laf-tallmo. 



Gå vi till enskilda arter, så linnes i deras förekomst åtskil- 

 liga olikheter mellan områdets norra och södra delar. Flere ar- 

 ter anträffas endast i de södra delarna eller äro där allmänna, i 

 norr däremot sällsynta. Såsom sådana kunna nämnas: Conval- 

 laria majalis (till Ondarvi-trakten), Carex helecnastes (till Ruka- 

 järvi), Hierocliloe borealis (?), Orchis incarnata (till Rukajärvi), 

 Oymnadenia (till Moina), Potamogeton prcdongus (t. a. i Särki- 

 järvi- och Ondarvi-trakten), Behda verrucosa (h. o. d. i söder, m. 

 r. i norr), Salix 7' DsmarinifoUa (endast i sydligaste delen), Dian- 

 tJms deltoides, Hypericiim quadrangulum, Mosa acicularis (a. i 

 Särkijärvi-trakten, nordligast vid Ontrosenvaara), Fragaria vesca 

 (t. a. i sydligaste delen, eljes r.), PotentiUa tonnentilla (endast i 

 sydligaste delen), Veronica officinalis (nordligast vid Moina), Gen- 

 tiana amarella och Leontodon hispidus. Andra arter återigen 

 äro inskränkta till områdets nordliga delar eller förekomma där 

 ymnigare. Sådana äro t. ex. Lycopodium immdatum (Jyskyjärvi- 

 trakten), Eriophorum Sdieudizeri (a. i norr, r. i söder), [Carex 

 rarifiora (nordöstligaste delen)], PJdeum alxnnum (a. i norr, r. i 



