Ä. A. Cajander, Trädgårdsodlingen i Nystad. 73 



rande lid varit obebygd och blifvit skonad af elden. Bränvinet 

 undanträngde sedermera ölet, och humleodh'ngen förlorade med 

 detsamma till stor del sitt värde. Uti berättelserna om stadens 

 tillstånd för 1751, 1762 och 1769 säger magistraten, att »humble- 

 gårdar gifvas här ganska fåå, som ej heller med tiden lärer kunna 

 till flera ökas i brist af utrymme och tiänlig jordmån» samt 1754 

 att humlen odlas »utan särdeles nytta och växt»; dock förmodar 

 magistraten att orsaken härtill är att söka uti bristande ans. 

 Emellertid exporterades ifrån Nystad humle ännu under åren 1744 

 — 1752 tillsammans 553^20 LB, hvaraf OOVö LU året 1745 och 

 95^/io -^^ år 1751, alltså icke obetydliga kvantiteter ulöfver eget 

 behof^). Numera finnes i staden ingen enda humlegård, enskild 

 eller allmän. 



Nära nog samtidigt med förenämda allmänna humlegård 

 omnämnes äfven den första enskilda kryddgård i staden. Den 

 egdes af en Hans Axelsson (bosatt i Stockholm och gift med en 

 borgar(?)enka från Nystad) samt hans styfbarn och var liksom 

 den gård, till hvilken den hörde, sedan år 1646 arrenderad åt f. d. 

 borgmästaren Josef Jakobsson Ilkka, som icke blott synes hafva 

 förstört kryddgården utan t. o. m. »brändt op planckorna, som 

 hafva varit kringom kryddegården» (1649). Hvad för växter uti 

 denna kryddgård blifvit odlade, omnämnes icke, ej heller huru- 

 vida någon annan sådan då för tiden fans i staden. I all- 

 mänhet användes den del af gårdstomten, som ej upptogs af bygg- 

 naderna eller ladugården, till plantland, tills magistraten den 7 

 maj 1642 förbjöd borgerskapet vid 40 marks vite att »efter detta 

 dato bränna dheras plantland in i staden, som allt här till haf:r 

 varidt en stor ovana hoss dhem, uthan förskaffe sig stelle och 

 Plantland långt bårdt belägit ifrån sjelfva staden», detta emedan 

 »Michel Barckare» hade »brändt förlidne natt in i staden och 

 mitt opå sin gård Plantland, så att många af stadhen måste af 

 stor Räddoghe och häpidh löpa uthur sine gårdar och till ho- 

 nom». Sedermera och till för 20 ä 25 år sedan hade hvarje gård 

 sitt lilla kålland om 1 ä 2 kappars utsädesvidd utom staden. — 

 Åkerjorden användes till sädesodling, men klen var afkastningen. 

 »Ehuru väl thesse åkrar af Invånarne nog idogt skötes, har dock 



*) Se härom K. A. Cajander: Tavasthandeln och Nystad p. ."^l. 



