34 Pontan-Munsterhjelm. — Levander. 2. XII. 1916. 



Fågeln stod en lång stund alldeles stilla, men då föredra- 

 garen närmade sig densamma, tryckte den till en början, 

 men lyfte så på vingarna, flygande tätt förbi föredragaren 

 västerut. Sannolikt var fågeln densamma, som, enligt upp- 

 gift i Hufvudstadsbladet, några dagar tidigare varsnats i Kyrk- 

 slätt. Ingås östra grannsocken. 



Professor K. M. Levander uppläste ett af Bestyreisen 

 uppgjordt förslag till hänvändning till Regeringen med an- 

 hållan om tillsättandet af en kommitté för utarbetande af 

 Förslag till förändrigar i gällande förordning angående jakt 

 enligt moderna, humana och rationella principer. Förslaget, 

 som vann Sällskapets godkännande, var af följande lydelse: 



Redan länge har hos oss inom kretsar, som intresserat 

 sig för vildnadens betryggande och förkofran i landet, den öf- 

 vertygelse vunnit insteg, att nu gällande jaktbestämmelser, 

 nämligen 1) Nådiga Förordningen om jakt af den 20 oktober 

 1898 och 2) Nådiga Kungörelsen, innefattande särskilda före- 

 skrifter rörande jakt, af samma dag, i väsentliga hänseen- 

 den icke motsvara det ändamål, som med dem afsetts. 



Dessa jaktstadganden hafva nämligen i praktiken visat 

 sig icke blott vara maktlösa att förhindra vildnadens snabba 

 och oroväckande minskning i landet, utan rent af uppmuntra 

 det hänsynslösa utrotningskrig, som för närvarande föres 

 mot vildnaden i skog och på sjö. 



På grund af den för hela landet gemensamma och all- 

 deles för snäft tillmätta fridlysningstiden samt afsaknaden 

 af bestämmelser om jaktpass, jaktlimit och andra behöfliga 

 föreskrifter äfvensom bristen på nödig eftersyn hafva be- 

 stånden af matnyttigt villebråd nu redan flerstädes dukat 

 under eller så aftagit i antal, att fara för deras fortbestånd 

 föreligger. 



Beträffande åter de så kallade skadedjuren, hvilka med 

 stöd af gällande jaktförordning året om varit utsatta för 

 en energisk förföljelse med alla till buds stående medel, 

 boplundring, skytte, saxar och gift, har den nutida sakkun- 

 skapen fastslagit, att många bland dem ur agrikultur- och 



