48 Schulman, Sidensvansens beteende vid insektfångande. 2. XII. 1916. 



Fåglar, nya upplagan, som för närvarande är under utgiv- 

 ning, skall man sett den angripa rågbrodd på barmark 

 och podurider på snö. Härvid är dock att märka, att 

 hoppandet på mark är lättare än hoppandet i träd. Mark- 

 hopp kan utföras t. o. m. av så typiska snappare som sva- 

 lorna, då dessa samla byggnadsmaterial till boet. Det före- 

 faller därför helt naturligt, att även sidensvansen hoppar 

 på marken för att därifrån plocka åt sig orörliga föremål, 

 såsom frukter och brodd, eller föga rörliga dylika, såsom 

 podurider. Men så långt har denna fågel dock icke kom- 

 mit i konsten att hoppa, att den skulle kunna hoppande 

 fånga åt sig insekter i trädens kronor. Besynnerligare före- 

 faller det, att dess sätt att snappa insekter blivit betviflat, 

 och det av en så celeber ornitolog som N a u m a n n (se C. R. 

 H e n n i c k e's bearbetning av Naumann's Naturgeschichte der 

 Vögel Mitteleuropas, IV Bd., p. 185). Där får läsaren erfara 

 huru N., ehuru han från flere zoologer (Bechstein, E. F. 

 v. Homeyer och sin egen broder) fått del av sidensvan- 

 sens snappande, synes draga själva insektätandet i tvivels- 

 mål, stödande sig på egna erfarenheter, vunna under stu- 

 dium av i bur hållna exemplar. Sådana skola nämligen icke 

 taga insekter, som bjudas dem. Enligt frågeställarens åsikt 

 visa fångna sidensvansar, som vägra att plocka insekter, 

 oaktat de nog plocka frukter, blott ett drag av vanlig kon- 

 servatism. Plockandet av frukter är för dem bekant från 

 livet i det fria. Därför kunna de fortsätta härmed även 

 efter det de råkat i fångenskap. Men plockandet av insek- 

 ter är för dem ursprungligen främmande. De måste först 

 lära sig detta. Och det torde bliva mycket svårt att lära dem 

 konsten, att döma av försök, som anställts med svalor (se 

 närmare Hj. Schulman: „TaIvehtivia pääskysiä", Luonnon 

 Ystävä, 1898, p. 44—46). Synbarligen är N:s iakttagelse av 

 i bur hållna sidensvansars näringsliv snarare ägnad att stärka 

 uppfattningen om dessa fåglars äkta snapparnatur än att för- 

 svaga densamma. A. E. B r e h m tyckes rätt hava karak- 

 täriserat sidensvansens näringsliv, i det han (Die Vögel, 

 Leipzig u. Wien 1891, 1 Bd., p. 507— 508), framhållande få- 



