52 Kyyhkynen, Hedelmällisen maaperän kasveja Sotkamossa. 2. XII. 1916. 



edellämainittujen kalkkipitoisten alueiden yhteydessä. Ero- 

 tan niitä kahta eri muotoa, nimittäin sellaisia, jotka övat 

 muodostuneet purojen varsille ja toisia, joita nimit- 

 täisin ahomaisiksi lehtoniityiksi tai niittyleh- 

 d o i k s i. Viimemainitiit övat suureksi osaksi muodostuneet 

 kulttuurin vaikutuksesta siten, etta alue on kai ensin kas- 

 kettu, ja sen sijalle on kasvanut voimakas lepikko. Tämä 

 on sitten harvennettu niin, etta puut övat jääneet seisomaan 

 joko yksikseen tai pienempinä ryhminä noin 3—10 metrin 

 päähän toisistaan. Hakattuja puita ei ole viety heti pois, 

 vaan övat ne saaneet jäädä maahan pariksi, kolmeksi vuo- 

 deksi, jonka jälkeen niistä on karsittu pois hienoimmat ok- 

 sat multaa muodostamaan ja rungot vedätetty muuanne. 

 Jälelle jätetyt puut — enimmäkseen leppiä — tekevät nämä 

 niityt puistomaisiksi. Niiden tarkoituksena sanottiin olevan 

 varjostaa ruohostoa liialta kuivuudelta ja karikkeillaan lan- 

 noittaa maata. 



Kuten sanottu övat tällaiset „niityt" Sotkamon kalkki- 

 seuduilla sangen tavallisia. Niiden kasvisto ja kasvuliisuuden 

 rehevyys riippuu tietysti paljon niiden asemasta, maaperästä 

 ja kosteussuhteista. Kuivilla soramailla, joiden kalkkipitoi- 

 suus on heikkoa, övat ne sangen värittÖmiä johtuen siitä, 

 etta heinä- ja lehväkasvit övat niissä vallalla. Viimemaini- 

 tutkin ( Epilobiiim angnstifolium, Solidago, Angelica, Cirsium 

 heter ophylliim, Geraniiim silvaticum ja lillukka) kasvavat yk- 

 sitellen tai pienempinä ryhminä ja kohoavat niukasti kukki- 

 maan heinäröyhyjen härvan ja harmaan tasapinnan yläpuo- 

 lella. Siellä täällä pilkoittaa joku HieraciurrCm, Ranunculus'en, 

 Ächillea^n ja ChrysanthemuirCm kukka. Joitakin piennarruo- 

 hoja, Stellaria graminea, Rhinanthiis minor, Rumex- ja Liiziila- 

 lajeja y. m. on vielä juurella ja siinä kaikki. Ainoastaan 

 kosteammilla ja suorastaan märilläkin rinteillä on kasvilli- 

 suus runsaampaa ja rehevämpää, mutta lajiluku ei ole lisään- 

 tynyt monellakaan, kun maaperässä ei ole täälläkään tarpeeksi 

 kalkkia. Näin on useimmiten laita kalkkipitoisista kallioista 

 loitommalla sijaitsevilla niityiliä. Mutta missa tällainen le- 

 pikkoniitty on sattunut d o 1 o m i i 1 1 i j u o t i 1 1 e tai sen 



