2. XII. 1916. Kz/y/z/fyn^n, Hedelmällisen maaperän kasveja Sotkamossa. 57 



ohella ja lisäksi: Utriciilaria m/nor syrjälammikossa (kukalla), 

 C. elongata, Scirpus silvaticus, Riimex aquaticus, Hiimulus 

 lupiiliis (sat cp), Baldingera, Riibus arcticus X saxatilis ja 

 Tiissilago. Viimemainittua lajia ölen Savossakin tavannut 

 useampia kertoja tällaisilta ja muiltakin kasvupaikoilta kalkki- 

 seuduilla. Savon purovarsilehtojen huomattavammista la- 

 jeista puuttuivat Sotkamossa Stachys silvaticus ja Poa '-re- 

 mota. Jälkimäistä ainakin luulisin sieltä vielä löytyvän, sillä 

 onhan sitä tavattu pohjoisempanakin, Ristijärvellä. — Kuivien 

 purolehtojen kasvisto on kokoomukseltaan hyvin saman- 

 laista kuin edellistenkin, vaikkei ehken kaikinpaikoin niin 

 rehevää, Daphne'a, Actaea'a ja Viola mirabilis't^ y. m. oli 

 niillä huomattavan runsaasti, mutta tavallisempia korkeita 

 lehväkasveja vähemmän. Ympäristö oli mitä juhlallisinta 

 kuusikkoa ja seassa komeita haapoja ja voimakkaita leppiä. 

 Parilla sellaisella „norolla" oli isoja Lonicera xylosfeiim- 

 pehkoja ja toisen alapäästä löysin lehtorinteeltä Cypripe- 

 dilnm^in. 



Vuokatin selänteen länsikupeella, pitkin Jormasjärven 

 rantaa, kulkee selänteen suuntaisesti ja sen kanssa näköjään 

 sangen läheisessä yhteydessä omituisen, ohuisiin, ruosteisiin 

 lämpäreihin rapautuvan vuorilajin muodostama juotti, joka 

 eteläänpäin ulottuu ainakin Hepolehtoon asti mainitun järven 

 kaakkoiskolkassa. Pitkin matkaa oli tällä jiiotilla edellämai- 

 nitsemiani puistomaisia lepikko-lehtoniittyjä, joilla varsinkin 

 Viola mirabilis ja Daphne mezereum (täällä nimenä „näsetti") 

 näyttivät viihtyvän vallan erikoisesti. Näitä lehtoniittyjä oli 

 kyllä Vuokatin selänteen toisellakin rinteellä ja päälläkin. 

 Mutta mikäli niitä ohikulkie^sani silmäilin, eivät ne näyttä- 

 neet läheskään niin monilajisilta ja reheviltä kuin tuolla 

 liuskejuotilla sijaitsevat. Varsinkin mainitsemani Hepolehdon 

 tienoille olivat ne muodostaneet milfei pikku paratiisin; 

 niin viehättävää oli maisema ja rikasta kasvillisuus. Koska 

 sen lajikokoomus oli kuitenkin pääasiassa samanlaista kuin 

 Närhiniemeltä (dolom.-alueella) kuvaamani lehtoniityn, niin 

 rajoitun tässä mainitsemaan ainoastaan ne lajit, joita sieltä 

 puuttui. Niistä övat etusijalla juun nuo kaksi mainitsemaani: 



