58 Kyyhkynen, Hedelmällisen maaperän kasveja Sotkamossa. 2. XII. 1916. 



Viola mirabilis ja Daphne. Miiita huomattavampia lajeja oli- 

 vat siellä: Cypripedilum, jota kasvoi muutamalla eritt. iha- 

 nalla kosteahkolla rinteellä oloihin nähden sangen runsaasti 

 (joku kaksikukkainenkin), Ranunciiliis polyanthemos, Myperi- 

 ciim quadrangulum („teeheinä"), Polyst. filix mas, Platanthera, 

 Listera ovata (cp), Coeloglossum viride (monin paik.), Carex 

 pallescens, C. leporina, Alchemilla pastoralis (cp), Galium 

 mollugo (niiik.) ja Cirsium lanceolatum (1 kpL). Närhiniemellä 

 tavatuista puuttuivat, omituista kyllä, Erigeron *droebachien- 

 sis, Geiim rivale, Euphrasia *hirteUa ja Stellaria glauca. Ja 

 mikä vielä omituisempaa: Pimpinella saxifraga'a, jota nyt 

 ennen muita olisin toivonut täällä tapaavani, löysin ainoas- 

 taan 2:sta muusta paikasta: eräältä soistuvalta niittyaholta 

 Lontan liiota ja muutaman mökin pientareelta aivan karun 

 korven keskeltä. Siellä kasvoi sitä runsaasti sekaisin Lychnis 

 rubra'n kanssa, joka myös oli levinnyt ympäri mökin peltoja. 

 Campamila patula'a. en myöskään tavannut koko pitäjässä 

 muualla kuin eräällä kedolla kirkonkylässä, jossa sitä oli 

 kyllä runsaasti. Nämä niittylehdot olisivat sillekin olleet mie- 

 lestäni eritt. sopivia kasvupaikkoja. Calamagrostis ariindi- 

 nacea oli valtakasvina eräässä koivikkolehdossa Hepolehdon 

 luona ja peitti mättäillään maanpinnan samoin kuin vastaa- 

 villa paikoilla Savossakin. Mansikkaa oli myös Hepolehdon 

 tienoilla runsaasti. Kosteammilla kohdilla kasvoi Hepoleh- 

 don lehtoniityillä missa runsaammin missa niukemmin seu- 

 raavia: Eriophorum latifoliiim, Carex heleonastes, C. sparsi- 

 flora (cp), C. echinata (Sotkamonkin letoilla sangen tavalli- 

 nen ja runs.) ja Crepis paludosa (usein runs.). Kasvoipa muu- 

 tamassa poukamassa Eriophorum callithrix' iakin aika run- 

 saasti ja eräällä toisella kosteikolla hiukan Orchis Traun- 

 steinerifta. Mutta kaikki tämä ihanuus loppui Hepolehdon aidan 

 taakse kuin veitsellä viiltäen. Tuskin lienee monta paikkaa, 

 jossa ero rehevän ja karun maan välillä on niin jyrkkä kuin 

 täällä. 



Sopenvaaran päivärinteellä (jonkun matkaa Jormasjär- 

 vestä länteen) oli myös erittäin reheviä ja kauniita lehtoja 

 ja lehtoniittyjä. Siellä esiintyivät hämmästyttävän runsaina 



