120 R. Palmgren, Faunistiska notiser. 3. II. 1917. 



Europa. I södra Sverige har den jämväl, om än synner- 

 ligen sparsamt, blifvit anträffad, samt enligt Einar Lönn- 

 berg under de senaste åren med all sannolikhet till och 

 med häckat därstädes. Äfven hos oss är arten ett fåtal 

 gånger iakttagen. Därom lämnar professor J. A. Palmen 

 i, »Nordens fåglar" (pag. 131) följande sammanställning. 



Arten är anträffad vid Botby öster om Helsingfors, där 

 ett individ sågs 23. VIII. 1899 (E. Wasenius), samt på Sköld- 

 vik vid Kullo ås utlopp öster om Lovisa 1911 (Wrede); på 

 Emsalö ej långt från den sist anförda platsen är kungs- 

 fiskaren även sedd (27. IX. 1913, Segerstråle). I Tyrvis 

 (sydväst från Tammerfors) är han iakttagen (28. VIII. 1904, 

 Ståhlberg); äfven uppgifves att han visat sig vid Kumo älfs 

 mynning (Mela-Kivirikko). Vid Sjundby i Sjundeå uppehöllo 

 sig två kungsfiskare från september tills isen lade sig (1914, 

 Hortling), senare iakttogs en vid Åminnefors i Pojo och en 

 fanns död på isen vid Raumo såg (11. I. 1915). Vid Pirk- 

 kala i Sjundeå visade sig en kungsfiskare 1. V. 1915 (Lin- 

 deberg). 



Samtliga fynd hänföra sig som synes till en senare tid, 

 i all synnerhet de allra senaste åren. Med tanke härpå före- 

 faller det icke osannolikt, att denna i all sin tropiska fjä- 

 derskrud mycket härdiga fågel också hos oss kunde blifva 

 bofast i landets sydliga delar, själffallet i strängt begränsadt 

 antal. Mot en sådan förmodan pekar bl. a. äfven kungs- 

 fiskarparet i Sjundeå samt fågelns uppträdande i Sverige. 

 Detta vore för naturvännen en glädjande företeelse. Fågeln 

 är ju både till färg, form och lefnadssätt en högst märklig 

 och egenartad varelse. I Tyskland, där arten en tid i lik- 

 het med strömstaren från fiskerihåll varit utsatt för förföl- 

 jelse, har den blifvit föremål för ornitologers och natur- 

 vänners varmaste omvårdnad. Så böra äfven vi handla, 

 ifall vi önska bereda våra sällsynta fåglar en möjlighet till 

 bosättning i landet. Vi böra skydda och freda dem, där de 

 visa sig, och icke, såsom i regeln hittills varit fallet, för- 

 följa och nedskjuta dem i en missriktad museisynpunkts 

 intresse. 



