140 Håkan Lindberg. — R. Palmgren. 3. III. 1917. 



mellan Torhola och Suurniemi gårdar i Lojo. Sommaren 1916 

 påträffades arten på liknande lokaler på tvenne ställen i när- 

 heten av de förra fyndorterna, nämligen i vikbottnen väster om 

 Jalaskylä gård på Jalassaari, där några exemplar togos den 10 

 juni, samt 1 exemplar på södra stranden av Storön den 27 juli. 



Vid granskning av prof. J. Sahlberg befunnos exem- 

 plaren tillhöra ovannämnda, för PMnlands fauna nya art. Den 

 hänföres till undersläktet Bandia och står således nära B. 

 peltatus, som är sällsynt i vårt land. Från denna art skiljes 

 den nya främst genom att den är större och helsvart. Thorax 

 är mera utbredd framtill, hos peltatus ungefär jämnbred. 



Också denna art är östlig; den är tidigare anträffad i 

 södra Ryssland och på Balkanhalvön. 



Intendenten, magister Rolf Palmgren förevisade ett 

 lefvande exemplar af Svarta råttan, Mus (Epimys) rattas L., 



f ångadt i Helsingfors, och meddelade i samband härmed följande. 

 Den 18 december 1916 erhöll Högholmens djurgård så- 

 som present af köpman Rudolf Gesellius en för honom 

 okänd råtta, som föregående natt blifvit infångad med fälla 

 i ett firman H. O. Gesellius Eftr. & C:o tillhörigt upplags- 

 magasin å Skatudden i Helsingfors. Jag fann genast, att 

 här inte kunde vara fråga om en färgvarietet af vår ordi- 

 nära bruna råtta, Mus (Epimys) norvegicus Erxl. (syn. M. de- 

 cumanus Pall.). Däremot påminde fången — frånsedt den 

 ovanligt mörka fallen — såväl till form och kroppspropor- 

 tioner som andra yttre kännetecken om de finska exemplar 

 jag tidigare sett af den mindre och hos oss numera rätt 

 sparsamt och blott ställvis inne i landet förekommande svarta 

 råttan. Genom den långa, tunna svansen och det utdragna 

 hufvudet med smal nos och långa känselhår, utstående ögon 

 och stora utöron skiljer sig exemplaret lika mycket från 

 den bruna som det öfverensstämmer med den svarta arten. 

 F^ärgen är dock, såsom nämndes, betydligt afvikande. Hos 

 finländska exemplar af svarta råttan är pälsen enfärgadt 

 mörkgrå, skiffergrå vore väl bästa uttrycket härför, och 

 blott något ljusare undertill. I motsats härtill bär nu om- 



