3. III. 1917. Linkola, Kasviston muutoksista Jyväskylässä. 



159 



Täniä näyttää kaikinpuolin todennäkÖiseltä niihin 48 lajiin 

 nähden, jotka eivät ole sulkuihin merkityt. Selvänä todis- 

 teena niiden myöhäisestä saapumisesta seudulle övat var- 

 sinkin niiden kasvupaikat. 



Suurin osa näistä lajeista on tavattii vain heinäpelloilla^), 

 joita näillä tienoin vanheinmista kasviluetteloista päättäen 

 40 — 50 v. sitten tuskin oli nimeksikään. Osa lajeista kasvaa 

 muuallakin, mutta on ilmeisesti alkuaan heinäpelloilta läh- 

 töisin. Kaikkiansa on tähän ryhmään luettava seuraavat 

 24 (31) lajia: 

 Avena elatior 

 i Alopecurus pratensisj 

 Dactylis glomerata 

 Cynosarus cristatus 

 Carex vulpina 

 Silene dichotoma 

 Cerastium arvense 

 Arenaria serpyllifolia 

 Barbaren vulgaris 

 <B. strictaj 

 Thlospi alpestre 



Biinias orientalis Plantago lanceolata 



(Potentilla intermedia?) Galium mollugo 



P. Goldbachii 

 Trifolium hybridum 

 Tr. agrarium 

 Euphorbia>esula 

 (Primula officinalis ?i 

 Convolvulus arvensis? 

 Nepeta glechoma 7 

 Dracocephalus thymifl. 



G. verum 



Valeriana officinalis 

 Carduus crispus 

 (Centaurea scabiosa?) 

 Rudbeckia lurt a 

 Cichorium intybus 

 Picris hieracioides 



Plantago media 



Uusia tulokkaita täytyy olla myös seuraavien kasvien, 

 jotka on löydetty rautatiealueella (Jyväskylän rata avattiin 

 liikenteelle 1897), osaksi vain ratakiskojen vieressä tavara- 

 makasiinin ja tullikamarin luona: 



Sisymbrium sinapistrum Camelina sativa Heracleum *sibiricum 



<S. Sophia) t Potentilla anserinai Echinospermum lappula 



(Sinapis arvensis) Melilotus sp. (juv.) 



Vanhoja voinevat tuskin olla seuraavatkaan lajit, jotka 

 on löydetty oluttehtaan viereisellä täytemaalla (Ryvinlampi; 

 seminaarin ranta) tai kaupungin sähkötehtaan luona täyte- 

 maalla ja rikkaläjillä: 



Bromus inermis Melilotus officinalis Convolvulus sepium 



Sinapis arvensis M. albus C. arvensis 



Cochlearia armoracia 



'I Etupäässä Hirvenpellolla, joka sijaitsee kaupungin pohjoiskul- 

 malla ja oli 1900-luvun alussa heinäpeltona, mutta nykyään osaksi 

 metsittyneenäkin nurminiittynä tai rakennustontteina; samaten rin- 

 teellä seminaarin lounaispuolella Lempipuron luona, missa viime vuo- 

 sina lukuisia harvinaisia lajeja on esiintynyt. 



