13. V. 1917. Puheenjohtajan vuosikertomus. 223 



kimuksista. Hän on julaissut selitj^ksiä sadoista suomalai- 

 sista ja pohjoismaisista tähän ryhmään kuuluvista muodoista, 

 mutta ne muodot, jotka hän sitäpaitsi on erottanut julkai- 

 sematta selityksiään, nousevat lukumäärälleen niinikään sa- 

 toihin. Tuskinpa lienevät viimemainitut vähemmän „selvi- 

 teltyjä", kuin lukuisat muodot n. s. kriitillisistä suvuista, 

 joita muut tutkijat övat julkaisseet. Mutta Norrlin ei tahto- 

 nut saattaa hiitä koskevia merkintöjään julkisuuteen, ennen- 

 kuin hän omilla luonnossa tehdyillä havainnoillaan taikka 

 toisten keräämien runsaslukuisten ja täyskelpoisten eksemp- 

 laarien avulla oli voinut varmentaa vakaumuksensa jokaisen 

 muodon systemaattisesta valööristä ja sukulaisuudesta muiden 

 kanssa. Juuri tässä piiH hanen ajatuksensa mukaan selvit- 

 telyn päämaali, kun selitteleminen oh vain keino sen saa- 

 vuttamiseen, — sitä ennen hän ei pitänyt sehtystä kypsänä. 

 Ellei seilaista kritiikkiä noudatettu, katsoi hän tutkimustyön 

 lankeavan tieteellisen tutkimuksen rajojen ulkopuolelle, oHpa 

 se esityönä sitten miten hyödylHnen tahansa. Hänelle, joka 

 paljon vaati, ei niinmuodoin termi „deskriptiivinen tiede" 

 merkinnyt seilaista sisäistä vastakohtaisuutta, mikä sisältyy 

 sanoihin, kun kumpikin otetaan vakiintuneessa merkityk- 

 sessään. 



Ankaraa itsekritiikkiä osottaa toinenkin, sattumalta mie- 

 leen jäänyt piirre. Jo varhain havaitsi hän, etta osa Pilo- 

 sellae-ryhmän keltanoita syksyisin rönsyissään muodostaa 

 kukintoja, jotka jossain määrin poikkeavat kesäkasville omi- 

 naisista. Sensijaan etta olisi iloinnut tästä jonkunlaista se- 

 sonki-dimorfisuutta osottavasta havainnosta, tunsi hän ensi 

 sijassa harmia siitä „virheestä", etta ilmiö aikaisemmin oli 

 jäänyt häneltä huomaamatta, — seilaista ei olisi saanut ta- 

 pahtua. 



Hanen ankarat vaatimuksensa itseensä nähden tosin 

 kylläkin varjelivat häntä soimauksilta tehtyjen erehdysten 

 johdosta, mutta saivat sensijaan aikaan muita vaikutuksia. 

 Ei ole epäilystäkään siitä, etta paljon, minkä Norrlin olisi 

 voinut ehtiä, tästä syystä jäi puolivalmiiksi. Toivo siitä, 

 etta vielä kerran saisi lopettaa työnsä, raukesi näet huonon- 



