pinnan yli, kohoaa Kianta 6 — 800 j ålan korkeuteen (raerestä), 

 ja sekä Kainuuselkä etta Venäjän rajalla oleva selkonen 

 ulottuvat aina 8—900 jalan korkeuteen saakka (inerestä). 

 Myöskin isoiramalla osalla Kuusamoa on tämä viimeksi mai- 

 nittu korkens ja sen järvistä kohoaa Kuusamonjärven pinta 

 807 ja Joukamon 800 (?) sekä Tavajärven 847 (?) *) jalan 

 korkeuteen merenpinnan yli, vaan Tavajärveltä pohjaiseen 

 alenee Kuusamo 7 ja 800 jalan välille merenpinnasta. Kuu- 

 samon korkeiu tunturi Nuorunen on Holmberg'in mukaan 

 (1. c, s. 47) 1641, Ukonvaara 1486, livaara 1430 ja Kunti- 

 vaara 1408 jalkaa merenpinnan yli. 



Venäjän-Karjalan maisemain korkeudesta puuttuu tar- 

 kempia tietoja, vaan yleensä voidaan niille otaksua johonkin 

 määrin sama korkens, kuin Suomenpuolisella alue-osalla on, 

 paitse Oulangan ja Kiestingin pitäjille, jotka silminnähtävästi 

 övat melkoisesti alavampia, kuin niiden rinnalla oleva Kuu- 

 samon pitäjä, josta myös useat vesistöt isoilla koskilla las- 

 keuvat niihin. Kuitenkin tavataan Oulangan pitäjässä myös 

 isoja tuntureja esim. Kivakka ja Päänuorunen, jotka näyttä- 

 vät saavuttavan melkein saman korkeuden kuin Kuusamon 

 tunturit. Vesistä päättäen on Venäjän-Karjalan puoli yleensä 

 itää kohden kaltevaa, vaan avarat, puolinaisten patamain 

 muotoiset laaksot, jotka aukeavat itäiseen suuntaan, saavat 

 maan samalla myös viettämään vuoron etelää ja vuoron poh- 

 jaista kohden. Repolan pitäjä muodostaa etelää kohden aukean 

 pataman, josta vedet laskeuvat Pielisjärveen, ynnä Pääjärven 

 ja Tuoppajärven seudut (Oulangan ja Kiestingin kunnat) 

 ison bassinin, joka on avonainen pohjaisessa. 



Maanlaadut. Kallioperusta on Koillis-Karjalassa ja 

 Repolassa enimmäkseen graniitti-lajeja (hammaskiveä **), vaan 

 jokseenkin paljon tavataan myös dioriittia (kirjavaa kiveä) 

 sekä johonkin määrin syeniittiä (sinikiveä), chloriittiliuskaki- 



*) H. J. Holmberg'in arvelun mukaan. Vertaa: Holmberg, 

 Hydrographische und orographisch-geognostische Beobaclitungen im 

 nördlichen Finnland. S:t Petersburg, 1856. Siv. 47. 



**) Kivilajien suomalaiset nimitykset ölen eri seuduilta maastam- 

 me koonnut. 



