14 



vielä kaksi, hietasoran ja mullan, joten ölen saanut seuraa- 

 vat maaperustan lajit: 



kallio, karliea hiekka, 



kivikko, hieno hieta, 



sora, multa (humus), 



hietasora, savikko. 

 Hietasora, joka on sekoitus sorasta sekä karheasta ja 

 hienosta hiedasta, on tavallisimpia maanlaatuja alueella, eikä 

 sentähden ole soveltunut jäädä mainitsematta, varsinkin 

 koska se vaikutukseltaan melkoisesti eroaa kaikista muista 

 yllämainituista maanlajeista. niinkuin myöskin mullan on 

 laita. 



Kasvistationein varjostusmäärän osoitan asteilla: 

 aukea [1], suojattu [2], fjolla tarkoitan etta kysymyksessa 

 oleva paikka on ison osan päivästä auringolta suojattu) sekä 

 varjostettu [3]. 



Nämät omaisuudet, maan kosteusmäärä, kemiallinen ja 

 fysillinen luonto ynnä varjostus-aste, övat- tärkeimmät niista 

 kasveille ulkonaisista ehdoista, jotka määräävät kasviston- 

 formationein yhtäläisyyden ja erillaisuuden aloilla, joissa sa- 

 mai ilmanlaadun- ja levenemis-suhteet övat vaikuttamassa. 

 Saadakseen sils syyt kasviston-formationein ilmiöihin para- 

 hiten esiytymään, on sentähden edullisinta perustua forma- 

 tionein järjestämisessä niin paljon kuin mahdollista näihin 

 niiden stationein omaisuuksista. Täta periaatetta noudattaen 

 ölen seuraavalla tavalla järjestänyt alueen kasvipaikat ynnä 

 niillä tavattavat kasviston-formationit: 



I 



