81 



«en kasvisto siitä syystä ansaitsee läherapää tarkastamista, 

 talldon tässä omistaa sille erikseen muutaman rivin, ennen- 

 kuiii ryhdyn yleisemmin kuvaamaan timturilakien kasvistoa 

 ahieella. 



Sen rinteiden sanotaan alempana ennen kasvaneen jyl- 

 hää kuusikkoa, vaan sittenkuin kulolla ja huhdanviljelyksellä 

 Tnetsä sieltä oli hävitetty, olivat ne kasvettuneet koivikoUa, 

 joka täta nykyä jälleen oli useimmilta paikoin muuttumassa 

 koivurikkaaksi kuusiraetsäksi, vaan notkot kasvavat lehtoa ja 

 lehdikkoa sekä alempana rinteillä korpea. Vähemmin jyr- 

 killä rinteillä vaihtuu koivuinen sekametsä ylempänä vihdoin 

 kangasmaaksi, jolla näkee harvassa pienehköjä mäntyjä sekä 

 myöskin koivuja ja katajapensaita, vaan isompiakin mäntyrun- 

 koja kohtaa siellä ja täällä. Vielä ylempänä tunturilla muut- 

 tuu kangaskasvisto vähitellen muodostukseksi, joka on ver- 

 rattava metsäregionein kallionpäällystän kasvistoon. Maata 

 peittää siellä jokseenkin runsas varpukasvisto, pääasiallisesti 

 Empetrum nigrimi'm ja Ärdostaphylos alpina'ii muo dostama, 

 sekä valtava tai jokseenkin runsas (6 — 7) jäkäläkasvisto, 

 (varsinkin Claäina sijlvatica'ii ja uncialis^en sekä Stereocaulon 

 paschaWn muodostama), jonka kuitenkin tunturilla oleskelevat 

 peurat övat syöneet hajalliseksi ja ohkoiseksi. Puita ja pen- 

 saita kasvaa joitakuita vähiä eksemplaareja mäntyä, kuusta, 

 katajaa, tunturikoivua (Betula alpestris), hieskoivua {B. ghi- 

 tinosa), lanttopajua (Sdlix depressa var. cinerascens) ja pih- 

 lajaa. Näitä kasveja paitse kirjoitin muistiin vielä seuraa- 

 via, jotka kasvoivat vähävaltaisina tai yksinäisinä: Linncea 

 horealis, Antennaria dioica, Solidago virgaurea, MyrtiUns idi- 

 ginosa, M. nigra, Vaccinium vitis-idcea, Ärdostaphylos offi- 

 cinalis^ Trientalis europcea, Festuca ovina, Lycopodium alpi- 

 num ja L. selago. Hikevämmät rinteet övat verhotut Spha- 

 gnunCm muodostamalla turpeella, joka kasvaa jokseenkin 

 runsaasti jo lueteltuja suo- ja kängas- varp uja sekä johon- 

 kin määrin myös jäkäliä, joista useat kuuluvat arktillisiin la- 

 jeihin. Notkopaikoilla peittää sammalikkoa erittäin runsas 

 Myrtdlns nigran muodostama varvukko. 



