10 E. Reuter. — Scelan. 7. XI. 1914. 



Tyskland, Frankrike, Italien, Serbien, Moldau, Ungarn, mel- 

 lersta och södra Ryssland. I Ryssland är den känd blott 

 från Kozlow, Kharkow, Sarepta och Moskva, hvilken sist- 

 nämnda ort synes vara dess nordligaste hittills kända fynd- 

 ort. Anmärkningsvärdt är vidare, att den finska fyndplat- 

 sen, Lofsdal i Pargas, under flera decennier i afseende å 

 hemipterfaunan blifvit noggrant utforskad af min broder, 

 prof. O. M. Reuter, hvarför fyndet förefaller så mycket 

 mer öfverraskande. 



Professor Th. Saelan lämnade följande meddelande om 

 En stubbsvansig kaltras. 



Vid Sällskapets möte den 3 oktober 1896 förevisade 

 numera aflidne lektor A. J. Mela för Sällskapet ett lef- 

 vande exemplar af en katt från Pieksämäki socken, som af- 

 vek från den vanliga huskatten genom att vara försedd med 

 en ytterst kort, rudimentär svans, och uppgaf han därjämte, 

 att dylika, svanslösa kattor vore tämligen vanliga i trakten 

 af S:t Michel. 



I anslutning härtill får jag anmäla, att jag sistlidne som- 

 mar hos artisten W. O. Parviainen å hans villa Båtstad 

 vid Hvitträsk i Kyrkslätt var i tillfälle att se en stubbsvan- 

 sig katt af grårandig färg, med en svansstump af omkring 

 10 centimeters längd. Herr Parviainen hade år 1908 

 tillhandlat sig af en bonde i Kyrkslätt en stubbsvansig katt- 

 hona, och hade frän denna i fem generationer framfödts 

 stubbsvansiga kattor. Enligt hörsägen skulle den ursprung- 

 liga, stubbsvansiga katten härstammat från Skottland. Märk- 

 ligt är, att stubbsvansen hos dessa kattor gått i så många 

 generationer i arf, hvilket äfven varit fallet med den af 

 Mela förevisade katten. Äfven den af herr Parviainen 

 köpta katten förmodades, liksom M e 1 a s från Pieksämäki, 

 vara en bastard af katt och hare. 



Denna vantro, att genom parning af katt och hare kunde 

 uppstå bastard-afkomlingar, tyckes vara ganska utbredd. 



