34 Merikallio, Selostus Siikakankaan linnustosta. 5. XII. 1914. 



lintua käsittävä parvi). 27. IV näkyi pareja jo riinsaammin 

 ja 6. V näkyi, paitsi noin 30 paria, useita yksinäisiä koiraita. 



Mergus senator L. — Tulo 1913: 20. IV, yht. ehkä 5 lin- 

 tua (kaikki S61), Viik; 27. IV, parvi, noin 20 lintua (myös 

 yksityisiä?), Viik. 



Lams canus L. — Mainittakoon seuraavat talviset ha- 

 vainnot. 1910: 20. II, 1 poikapukuinen lensi Et.-Satamassa. — 

 1912: 11. I, runs. poikalintuja Et.-Satamassa. 



Lams ridibiindiis L. — 1914: 10. IV, osa, noin parisataa 

 lintua, jo saapunut Viikin lahdelle. 



Podiceps cristatus (L.). — Tulo 1913: 20. IV, 2—3 paria, 

 Viikin lahti; 27. IV, 4—5 paria, Viikin lahti; 6. V, n. 20 pa- 

 ria sekä joku yksin., Viikin lahti. 



Podiceps auritus (L.). — Tulo 1913: 27. IV, pari, Viikin 

 lahti. 



Maisteri E. Merikallio jätti vielä painettavaksi: 



Selostus Siikakankaan hoitoalueella kesällä 1914 

 tavatuista linnuista. 



Siikakankaan hoitoalue sijaitsee Juupajoen, Oriveden ja 

 Ruoveden kulmauksessa, käsittäen osan kutakin pitäjää. 

 Alueen pintasuhteet övat erittäin vaihtelevia. Itäinen puoli 

 on epätasaista murtokivimaata, etup. kuusimetsää kasvavine 

 kumpuineen ja niitä eroittavine soistuneine notkoineen. Län- 

 teen päin muuttuvat seudut etupäässämäntymetsää kasvaviksi 

 hiekkakankaiksi ja niitä rajoittaviksi soiksi. Siellä on myös 

 Siikakangas, monta neliökilometriä laaja, useita vuosia sitten 

 palanut hiekkaperäinen kängas. 



Huolimatta verrattain niukoista havainnoista, ölen kat- 

 sonut olevan paikallaan määritellä tuloksena havainnoista 

 linnun yleisyyden. Siinä ölen käyttänyt seuraavaa asteikkoa: 

 ylen yleinen, yleinen, jotensakin yleinen (^ ei aivan ylei- 

 nen), harvinainen (= harvalukuinen), hyvin harvinainen ja 

 satunnainen. 



