10. IV. 1915. Suomalainen, Erään ison-huuhkajan pesän vaiheista. 89 



nalla, jossa maa kohoaa jyrkästi noin 70 — 80 metriä kor- 

 keaksi Huuhkainvuoreksi. Rinteillä kasvaa havumetsää, jota 

 västa äskettäin (v. 1911 — 1913) on hakattu. Vuoren ylä- 

 osassa, arviolta 50 metriä vedenpinnasta on mahtava, 6 — 7 

 metrin korkuinen kallionkieleke, joka alaosastaan on kovero, 

 vino järvelle päin, joten se muodostaa holvin. Tässä suoja- 

 tussa paikassa on vanha pesäkuoppa vieläkin huomattavissa. 

 Kettil sitä nykyään näkyy pitäneen makuupaikkanaan, mah- 

 dollisesti sillä on pesäkin ollut viereisissä suurissa kallion 

 halkeamissa. Käydessäni elokuun lopulla 1914 taiteilija Karp- 

 påsen kanssa paikalla, ryhdyimme pesän pohjaa kaivamaan 

 ja saimme esiin suuren joukon luita, koossa pysyviä vielä 

 n. 35 cm:n syvyydestäkin. Syvemmällä luut olivat niin la- 

 honneita, etta murenivat heti koskettaessa. Mutta näitä näytti 

 riittävän sangen syvälle. — Talteen otetut luut ölen nyttem- 

 min tutkinut ja saanut seuraavat eläinlajit ja -yksilöt mää- 

 rätyiksi alaleukojen puoliskoiden suurimman luvun mukaan: 



Jänis, Lepus timidus L., sangen runsaasti pienempiä luita 

 ja isompien luiden kappaleita, alaleukojen puoliskoja 9 kppl. 



Orava, Sciurns viilgaris L., alaleukoja 25 kppl, luita, 

 kallon osia. 



Siipiorava, Pteromys uolans (L.), alaleukoja 45 kppl., luita, 

 kallon osia. 



Musta rotta. Mus rattus L., alaleukoja 8 kppl. 



Iso rotta, Mus decumanus Pall., alaleukoja 41 kppl. 



Suurempi ojamyyrä, Paludicola amphibius (L.), alaleu- 

 koja 150 kppl., luita, kallon kappaleita. 



Peltomyyrä, Ägricola agrestis (L.), alaleukoja 14 kppl. 



Kärppä, Mustela erminea L., alaleukoja 3 kppl. 



Våris, Corvus cornix L., furcula 2 kppl. 



Telkkä, Glaucion clangula Keys. & Bias., furcula 1 kpl. 



Metsäpyy, Bonasa bonasia (L.), 2 yläleukaa. 



Erityisesti kiinnittää löydössä huomiota musta rotta, 

 Mus rattus L., jonka esiintymisestä Pohjois-Savossa ei kir- 

 jallisuudessa mitään mainita. Varmaankin luiden vähyys ja 

 se seikka, etta ne löydettiin syvemmältä, osoittavat, etta on 

 kulunut jo runsaasti aikaa sen häviämisestä paikkakunnalta. 



