70 Sahlberg, Ponera punctatissima. 1. II. 1913. 



burken med glesare tyg, som väl tillknöts vid mynningen, 

 samt lämnade myrorna att i ro sköta sig. 



Efter omkring tre veckors tid öppnade jag krukan och 

 fann till min ledsnad, att myror och larver försvunnit. 

 Leran hade torkat ihop, så att en springa uppstått invid 

 krukans kant; och genom denna hade påtagligen myrorna 

 rymt med sina larver. Vid noggrann genomsökning af såg- 

 spånen kunde jag finna blott en enda lefvande myra, ingen 

 död, och jag ansåg hela mitt uppfostringsförsök förfeladt. 



Men ännu en gång skulle den lilla myran bereda mig 

 en öfverraskning. I samma rum, där blomkrukan med my- 

 rorna förvarades, stodo några andra krukor med larver af 

 skalbaggar och bland dem en med utvecklingsstadier af 

 Zilora ferruginea tillsammans med barkstycken, genomdragna 

 af svampmycelier, och träsmulor af gran, och denna stod nära 

 intill myrkrukan. Här såg jag en dag den ena efter den andra 

 af mina myror krypa på barkstyckena och bland dem ett 

 par, som voro ljusa och mjuka och således nykläckta. Snart 

 upptäckte jag äfven ett litet bo, där några mycket små 

 larver voro placerade och där myrorna hade ställt helt tref- 

 ligt för sig. Vidare fann jag, hvilket var af större vikt, en 

 myra, som skilde sig från de andra genom betydligare stor- 

 lek, något mer långsträckt form och mörkare färg. Den 

 hade äfven mycket större ögon samt befanns vara en erga- 

 toid hona, d. v. s. en vinglös hona, liknande arbetarne. Den 

 tillhörde samma art som dessa. 



Att vi här hade en art af släktet Ponera var klart, men 

 hvilken? Endast tvenne kunde komma i fråga, nämligen 

 Ponera contracta Latr. (^ coarctata Latr. ^) och P. punctatis- 

 sima Roger, hvilka ofta blifvit förväxlade. Vid en sorgfällig 

 undersökning, äfven med mikroskopets tillhjälp, har jag 



') Arten beskrefs af Latreille 1802 under namn af Formica 

 coarctata, men då han fann, att man för hela den grupp af myror, dit 

 denna art hör, användt namnet Formicae coarctatae, ändrade han själf 

 samma är i sitt stora arbete „Histoire naturelle des Fourmis" namnet 

 till F. contracta. Detta namn har senare bibehållits, dock har man 

 någon gång på grund af prioritetslagen velat kalla arten P. coarctata. 



