3. V. 1913. Poppius, Ornitologiska meddelanden. 149 



väster till västliga Sibirien i öster, skiljer sig från hufvud- 

 formen genom en påfallande ljusare färgton på öfre sidan 

 af kroppen, i det fjäderkanterna äro ljust gråbruna och äf- 

 ven stjärtpennorna i kanten ljusare. Denna form förekom- 

 mer äfven hos oss, dels såsom strykfågel under vintern och 

 vårvintern, dels, af allt att döma, såsom häckfågel, det se- 

 nare dock endast i de ostligaste delarna af landet. I Uni- 

 versitetets zoologiska museum finnes ett typiskt exemplar, 

 skjutet i Mohla på Karelska näset den 9 maj (år 1886) 

 af M. W a 1 1 é e n. Detta exemplar kan med största san- 

 nolikhet antagas vara en häckfågel, att döma af det sena 

 datum då fågeln sköts. Då likväl fullständig visshet härom icke 

 föreligger, äro närmare iakttagelser öfver gulsparfsformerna 

 på Karelska näset samt öfver hufvud i de sydostliga delarna 

 af landet synnerligen önskvärda. 



Öfriga hos oss hittills gjorda fynd af erythrogenys hän- 

 föra sig troligen till kringstrykande exemplar. Tidigast har 

 ifrågavarande form anträffats i januari och senast i april. 

 Från sydligaste Finland föreligga exemplar från tvenne fynd- 

 orter, hvardera i Nyland. Tre gånger är formen anträffad 

 vid Dickursby, den 19 januari 1904 af A. Nyberg samt den 

 25 februari och den 13 april 1912 af F. W. Rem m le r. De 

 andra fyndorterna ligga i norra Finland. Från Kuhmoniemi 

 finnas tvenne exemplar, fällda den 21 april 1904 af O. Lind- 

 bi a d. Den nordligaste fyndorten är Sodankylä, där ett 

 exemplar är skjutet den 17 maj 1883 af N. Sundman. Det 

 är således inom ett vidsträckt område denna form har an- 

 träffats hos oss, och säkerligen skall den vid mera ingående 

 undersökning visa sig, särskildt vintertid, förekomma ännu 

 vidare utbredd och allmännare, än hvad ofvan anförda 

 fynd visa. Äfvenså är det sannolikt, att den skall anträffas 

 såsom häckfågel i vårt lands ostliga delar, då dess häcknings- 

 område längre österut går åtminstone upp till 64:de bredd- 

 graden. 



2, Phoenicurus ochruros gibraltariensis (Gmel.) (= tithys 

 Auct.). Inom Finlands gränser har den i hela mellersta och 

 södra Europa utbredda svarta rödstjärten hittills icke blifvit 



