66 



uppodlade, der till och med hvetet trifves. Bland mera an- 

 märkningsvärda växter må härifrån nämnas Viscaria alpina, 

 Astragalus alpinus och Equisetum hiemale. Härifrån gjor- 

 des exkursioner till omgifningarne, bland annat till Vuokat- 

 tis nordligaste och högsta toppar Iso Pöllö, Pieni Pöllö och 

 Keimavaara samt till det norr om Nuasjärvi belägna Naapu- 

 rinvaara. Hufvudmassan af de tre förstnämnda sj^nes vara 

 qvarz, hvilken på flere ställen träder fram i dagen, beklädd 

 med Lecanora cinerea, Lecidea petraea och geographica, 

 Parmelia centrifuga och stygia, TJmbilicariae, Racomitrium 

 microcarpon och Ptilldium ciliare. Ofverst på höjderna är 

 det tallen jemte ljung, lingonris, renlaf och Hypnum Schre- 

 beri som förlänar marken dess utseende, lägre ned på slutt- 

 ningarne åter gran med björk, gråal, sälg och blåbärsris. 

 Naapurinvaara, hvilket är betydligt lägre än Vuokatti och 

 sträcker sig i ost och vest, är till sin natur och sitt utseende 

 dettas fullkomliga motsats. Bergarten är här lerskifTer, hvil- 

 ken på de få ställen den kommer i dagen är alldeles sönder- 

 splittrad och smulas sönder till ett för landsvägabyggnad 

 mycket lämpligt grus, hvarför den också här kallas Rapa- 

 kivi, på sina ställen innnesluter den massor af mycket vackra 

 granat-dodekaedrar. Föröfrigt är hela höjdsträckningen nä- 

 stan en enda park med den allra yppigaste vegetation, en- 

 dast här och der afbruten af gårdar med omgifvande åkrar. 

 Då ängsmark i allmänhet i dessa, liksom i de flesta öfriga 

 trakter i Norra Österbotten, är en stor sällsynthet, har nä- 

 stan hela detta bördiga område blifvit reserveradt för gräsväxt, 

 hvarför också en stor mängd alar blifvit qvarlemnade för 

 att lemna skugga och derigenom bibehålla fuktigheten. Också 

 är Naapurinvaara höet, liksom också dess smultron, beryk- 

 tadt vida omkring. Att uppräkna alla de i olika färger prun- 

 kande arter, som på dessa ängar trängas vid hvarandra, blefve 



